270 
Utfløine unger kan man træffe i begyndelsen av juli. 
•Eggene hører til de smukk este blandt høinordiske fugleegg, 
er i høi grad varierende med hensyn til baade form og farve 
og ikke sjelden meget bizart tegnede. Antallet er 6, sjeldnere 
5 eller 7. 
... 
Formen er like fra langstrakt ovat, smal og spids til kort, 
buget ovat. Bundfarven paa egget er blaahvit, men denne 
farve er oftest dækket av utbredte sj oller av anden farve, 
mørkegraa, olivengraa eller brun, og denne overfarve er det, 
som straks falder i øinene og betinger den store variabilitet 
ved siden av tegningen eller ytterflekkene, som dels bestaar 
av haarsnirkler og krokstreker, dels av flekker og prikker av 
en mørkebrun til sort farve. Disse tegninger kan undertiden 
være ganske svake, næsten forsvindende, men ofte kraftige, 
iøinefaldend© og høist bizarre. Enkelt© varieteter ligner eggene 
av Anihus cervinus , men vegten er altid større end disses. 
Længden er fra 19.6 til 22.1 mm. 
Bredden » 13.2 » 15.6 » 
Vegten » 130 » 155 mgr. 
Ogsaa hos denne art iagttar man, at sidstlagte egg er 
noget avvikende fra de andre, idet det har en svakere over¬ 
farve og sparsommere og mere forviskede tegninger. 
I begyndelsen av september forlater lappspurven Fin¬ 
marken for at dra til sine ukj endte vinteropholdssteder. 
3. Fjeldvaaken. 
Finmarken er temmelig rik paa rovfugl©; av Norges 26 
arter forekommer de 16 (61.5 %) her. Der turde være tvil 
om hvilken av disse 16 er den almindeligste, valget vilde staa 
mellem fjeldvaaken og st enf alken, men ihvertfald 
er den førstnævnte baade paa grund av sin størrelse og sin 
levevis den som falder mest i øinene og derfor er mest kj endt. 
Naar man om sommeren vandrer omkring paa Finmarkens 
lave fjeldplataaer, vil man neppe nogensind© undgaa at træffe 
paa denne fugl, som ved sin eiendommelige opførsel likeover- 
for alle, som trænger ind paa dens rugeomraade, formelig 
frembyr sig til iagttagelse, eventuelt til nedskytning av myrde- 
lystne jægere, hvorav der ogsaa i Finmarken er alt for mange. 
