273 
Noget tidligere observeres den paa vaartrækket i Mellem- 
finland. For trakten ved Kuopio paa 63° n. br. anfører 
Suomalainen 1 ) følgende liste: 
1900 d. 20 / 4 . 
1902 d. 22 / 4 . 
1904 d. 18 / 4 . 
1905 d. 18 / 4 . 
1907 d. 25 / 4 . 
1908 d. 20 / 4 . 
Den er paa sidstnævnte lokalitet bare gj enn em dragende 
trækfugl, ikke rugende. 
Til redeplads vælger fjeldvaaken det som falder den be- 
kvemmest paa det sted, hvor den har slaat sig ned, og den 
synes slet ikke at være avhængig av terrængforholdene i saa 
henseende. I de nøkne kyststrøk vælger den en avsats i en 
fjeldvæg, ofte ganske lavt og let tilgjængelig, til andre tider 
liøiere oppe. I skogdistrikter, hvor der er barskog, lægger 
den redet i et træ og da enten i toppen eller ute paa en større 
gren. Men ogsaa nede paa marken finder man ikke sjelden 
dens rede, f. eks. oppe paa en eller anden fjeldknaus; ved- 
føiede billede viser et saaledes beliggende rede fra Grænse- 
Jakobselv. Ogsaa den fuldstændig flate myr nede i lavlandet 
vælger den av og til til redeplads og i russisk Lappmarken er 
redet ikke sjelden beliggende paa en større sten midt paa den 
aapne tundra. Redet er omtrent en alen i tvermaal, fast 
sammenføiet av større og mindre kvister; indvendig fores det 
i almindelighet med et lag tørt græs eller kræklinglyng, i skog- 
trakteme ofte med den sorte skjæglav, som vokser i mængde 
paa tørre furutrær. 
Fuglene synes at gjøre alt for at faa vandreren til at 
opdage deres rede; ti ikke før har de faat øie paa ham, før de 
kommer flyvende mot ham, først hannen, senere ogsaa hunnen, 
under høie skrik. De holder sig dog altid i avstand, bare hvis 
de har unger kan de bli mere nærgaaende, om man nærmer sig 
redet. Dette benyttes, om det ligger paa et heldig sted, aar 
efter aar og paabygges hvert aar noget i høiden, saa det kan 
bli temmelig høit. Naar det er bygget nede paa jorden er det 
bare en med græs utforet fordypning, omkring hvilken nogen 
løse kvister er sammenlagt. 
i ) »Kallaveden seudun linnusto« (i Acta societatis pro flora et 
fauna fennica, Bd. 31, no. 5, 1908). 
18 
