— 297 — 
kulturer dobbelt saa lange som de fra aseptiske kulturer og 
istand til normal videre utvikling. 
Bernards første forsøksrækker var ikke meget omfangsrike 
naar man tar i betragtning orchideernes artsrigdom. Og hans 
første forsøk paa at overføre resultaterne til den praktiske 
orchidédyrkning var ikke meget lovende. 
Han hadde fortrinsvis arbeidet med slegtene C y p r i p e- 
dium, Cattleya og B1 e t i a, og disse er netop av dem 
hvis frø forholdsvis lettest spirer i almindelig praksis. For¬ 
søkte han derimot ved hjælp av sine sopkulturer at faa van¬ 
skeligere slegter som Phalænopsis og Yanda til at 
spire, blev resultatet negativt. Han uttaler selv en formodning 
om at disse slegter kanske kræver sine specielle soparter. 
I et par senere avhandlinger (1905—06) beretter Bernard 
cm isolering av endnu to orchidésopper. Han har dermed 
ialt 3 arter, nemlig den som ovenfor er omtalt, og som nu kan 
benævnes C a 11 e y a - soppen, og desuten de to nye: 
Odontoglossum- soppen og Phalænopsis- soppen. 
De 3 arter er morfologisk og fysiologisk adskilbare, men hører 
dog til en og samme sopslegt — sandsynligvis slegten Rhi- 
zoctonia. 
Det viser sig nu at disse soparter i sine fysiologiske forhold 
— i sin virulens — er vel avstemt til den orchidéslegt eller 
gruppe av slegter hvor de forekommer, saaledes at kun den 
slegtsegne sop kan frembringe spiring og normal utvikling til 
levedygtig plante. Et av Bernards forsøk fra 1905 er her 
meget illustrerende. Han tok sterile frø av en art av slegten 
Phalænopsis og saadde dem ut i 3 portioner som saa hver blev 
inficert med forskjellig sop saaledes: 
1. Phalænopsis-frø + C a 111 e y a - sop. 
Infektion av frøene finder sted, men kimen »fordøier« 
ikke soppen; denne utvikler sig tvertimot saa sterkt at 
kimen dræpes. 
2. Phalænopsis - frø + Phalænopsis - sop. 
Infektion finder sted, soppen fordøies paa rette maate, 
og planten utvikler sig normalt. Det rette likevegtsfor- 
hold mellem sop og kim er her tilstede. 
