382 — 
tioner har sat saa dype spor i norsk videnskap. Konservator 
Nordgaard skriver, at der i Sarsf amilien er tradition for 
at den stammer fra Nordtyskland, men mener at sandsynlig- 
heten taler for at den er av fransk avstamning, fordi navnet 
Sars findes som stedsnavn i Nordfrankrike. Bibliotekar 
Wiesener har gjort mig opmerksom paa, at man meget 
vel kan fastslaa slegtens norske stamfars oprindelse. Det 
fremgaar av »Bergens borgerbok« (Bind II, utgit av B e n- 
d i x e n og Wiesener) at Michael Sars, skipper, var 
fodt i Bremen; den 3dje juni 1794 fik han borgerskap i 
Bergen efter i Norge at ha tat styrmandseksamen 24de sep¬ 
tember 1788. 
Sandsynligheten for, at denne angivelse av Bremen som 
fødested, der er ført til protokols efter skipper Sars’ egen 
diktat, er rigtig, blir overmaade stor naar man ser, at der 
forekommer en række bergenske borgere av navnet Sars i det 
17de aar hundrede; de er alle fra Tyskland og en av dem 
endog fra Bremen, navnet maa derfor sikkert ialfald den gang 
ikke ha hørt til de ualmindelige i den gamle hansastad. 
Det bør maaske — selv om det er en petitesse — be¬ 
merkes, at det ikke, som konservator Nordgaard skriver, 
var boktrykker John Grieg, men konsul Joachim 
Grieg, som deltok i den norske Nordhavsekspedition. 
August Brinkmann. 
Ole T. Grønlie: Kvartærgeologiske undersøkelser i 
Tromsø amt. III. De sidste dalbræer. Tromsø Museums Aars- 
h efter. B. 38 og 39. Tromsø 1918. 
Forfatteren, som er overlærer ved Tromsø høiere skole, 
har i de senere aar brukt sine ferier og sin øvrige sparsomme 
fritid til geologiske studier. Hans emne er moræner og strand¬ 
linjer i Tromsøegnen; han har gransket disse grundig og ned¬ 
lagt sine resultater i flere meget værdifulde avhandlinger. I 
denne sidste fremholder han, at bræernes avsmeltning ved 
istidens ophør skedde i 5 avsnit, hvad han nøiere utreder. 
Hans Reusch. 
