6 
dyrene; men derom véd man ikke noget sikkert. Det er muligt 
at visse Fisk, enkelte Havpattedyr (Dygongen og Manaten) og 
Skildpadder — allesammen Dyr, der æder de grønne Dele —, 
kan spille nogen Rolle i denne Henseende ; men større Betyd¬ 
ning har denne Faktor næppe. 
I denne Sammenhæng bør vi endnu nævne et Forhold, 
der har Betydning for Havgræssernes Udbredelse, men som 
gør det sværere for denne at vandre, nemlig følgende: Da de 
er grønne, assimilerende Planter, kan de kun vokse paa lavt 
næsten moden Frugt. [Efter Rumphius, 1750] [meget stærkt for- 
mindsket]. 
Vand, hvor der er tilstrækkeligt Lys for deres Assimilation, 
d. v. s. de kan kun vokse langs Landenes Kyster og har føl¬ 
gelig Vanskelighed ved at komme fra et Land til et andet. 
Hvor langt de kan gaa ud paa Dybet, afhænger af de forskel¬ 
lige Arter og af de forskellige Egne. I nordlige Have gaar 
f. Eks. Aalegræsset (Zostera marina) ikke længer ud 
end omkring 10 Meter; men andre er angivne fra større Dyb¬ 
der, Posidonia i Middelhavet endog til 30—50 Meter og 
Halophila ved Floridas Kyst til ca. 30 Meter. 
Naar vi nu udfra disse Bemærkninger, der alle tyder 
paa langsom og vanskelig Vandring, ser paa de foreliggende 
Data vedrørende Havgræssernes Udbredelse, vil det forbavse 
