former«, og disse har »eine ganz merkwiirdige Verbreitung, indem 
die eine Art im Atlantischen Ozean bei den Antillen, die andere im 
Ostpazifischen Ozean bei den Marquesasinseln vorkommt. — — Da 
beide Arten dem flachen tropischen Litoral angehoren, ist eine 
etwaige Wanderung um die Siidspitze Amerikas heruni voilig aus~ 
geschlossen, und es bleibt uns nur noch die Annahme einer ehema- 
Iigen direkten Verbindung des Ostpazifischen mit dem Westatlan- 
tischen Ozean iibrig. Auch andere Verbreitungstatsachen fordera 
einen derartigen friiheren Zusammenhang der beiden jetzt getrennten 
Meeresgebiete . . '.« Det er aldeles den samme Slutning, som de 
karaibiske Havgræssers Slægtskabsforhold har ført mig til! 
Om vilde dyrs smertefornemmelse og motstandsevne 
overfor smerte. 
Av August Brinkmann. 
Forskjellig skeletmateriale som i den nyeste tid er ind- 
kommet til Bergens Museum har git mig anledning til neden- 
staaende betragtninger. 
Det er en velkjendt sak at smertefornemmelsen og mot¬ 
standsevnen overfor den er meget forskjellig utviklet hos 
mennesket; nogen er overmaade ømfindtlige og gir sig over for 
den mindste smerte, andre derimot taaler det utrolige. Der¬ 
imot vet vi kun iitet om hvorledes dette forholder sig hos 
dyrene, hvad der jo blandt andet hænger sammen med, at det 
altid er vanskelig at finde utslag av smerten, der kan si os 
noget om dens størrelse i forhold til hvad vi kj ender hos os 
selv. Bedst kan vi dømme derom, naar vi staar overfor 
læsioner, som. dyrene tilføier sig selv eller overfor læsioner 
av forskjellig størrelse, som dyrene har kunnet staa imot. 
Almindeligst og bedst kjendt er de ofte gjengivne beret¬ 
ninger om hvordan ræven og rotten i ubændig frihetstrang 
ikke viker tibake for at bite halen eller et lem av sig, naar 
de trods al sin listighet er endt i en saks; disse beretninger 
gir i alt fald et begrep om, at motstandsevnen overfor smerte 
maa være overordentlig stor og smertefornemmelsen rimelig¬ 
vis samtidig ringe. Om ulven er lignende kjendt; zoologen 
Manniche hjembragte fra Danmarksekspeditionen til Øst- 
grønland kraniet av en polarulv, hvor flere tænder var slitt 
av helt ned til roten under dyrets forsøk paa at befri sig fra 
