standige. Allerede i 80-aarene under en. ininimumsperiode 
lyktes det Wolfer at paavise dette. 
Vi har søkt at bestemme periodelængden nøiagtigere i 
de magnetiske kurver og fandt for 1913 at den varierte mel- 
lem 26.9 og 27.5 døgn. I gjennemsnit fandt vi 27.3 døgn. 
Dette stemmer temmelig nøiagtig med den synodiske 1 ) 
rotationstid for fakler og flocculi, hvilket fremgaar av neden- 
staaende tabel; vi maa erindre, at det hovedsagelig er i to bel¬ 
ter nær — men ikke i — solens ækvator at disse optrær, — i 
alle fald de som sandsynligvis maa antages at staa i intim 
forbindelse med de magnetiske stormer-). 
Tabel I. 
Solatmosfærens synodiske rotationstid. 
Heliogra¬ 
fisk 
bredde 
Fotosfæren 
(Dunér) 
Solflekker 
Solfakler 
(Stratonoff) 
Calcium-floc- 
culi (Hale 
og Adams) 
Vandstof-floc- 
culi (Hale 
og Adams) 
0—10° 
27,6 d 
27,0 d 
26,4 d 
10—20° 
28,4 
27,4 
27,2 
27,2 d 
26,55 d 
© 
'1 
O 
cu 
29,4 
28,2 
27,4 
27,45 
26,3 
o 
o 
1 
o 
30,8 
29,0 
28,5 
28,46 
26,2 
Senere, naar den nuværende maksimumspenode indledes, 
i slutten av 1914, blir periodelængderne mere variable. Jeg 
kan her uten nærmere paavisning nævne at der synes at 
skulle være en overensstemmelse mellem faklenes forskyvelse 
til og fra solækvatoren og periodelængdernes forandring 
i den magnetiske stormfuldhet. Naar de aktive omraader 
forskyves mot polene, blir disses synodiske rotationstider 
større, — og tilsvarende finder vi ogsaa længere perioder i 
den magnetiske stormfuldhet. 
Der skulde efter dette være grund til at anta, at det 
J ) Ved »synodisk rotation forstaaes rotation i forhold til jor¬ 
den, ikke i forhold til stjernehimlen. 
2 ) Saa nær ækvator som fra 0—10'' heliografisk bredde er floc¬ 
culi saa sjeldne, at der ikke er angit rotationstid for disse i den tabel, 
jeg her har benyttet. 
