Litt om kul, verdens kulforbruk og kulforraad. 
Av Adolf Hoel. 
Den ved verdenskrigen frembragte situation har aapnet 
vore øine for hvilken enorm rolle kullene spiller i de mo¬ 
derne samfund. De senere aars rivende industrielle utvik¬ 
ling i alle lande er skapt ved let tilgang paa kul. Vistnok har 
man i den sidste tid mere og mere gaat over til at anvende 
vandkraften til erstatning av kul som drivkraft; men i hvor 
høi grad man endda er avhængig av kullene vil sees derav, 
at man har beregnet at i 1920 vil der fra petroleum tages ca. 
9 millioner hestekræfter, fra naturgas 2%, fra vandkraft 6 og 
fra kul 160. 
Kullenes dannelse av planterester. Som 
bekjendt bestaar planternes støtteorganer for størsteparten av 
cellulose, C 6 H 10 O 5 . Ligger plantestoffer frit i luften, vil de 
under medvirkning av bakterier dekomponeres væsentlig til 
vand og kulsyre. Men hvis vegetabilske rester dekomponeres 
under utilstrækkelig lufttilgang, gaar de over til kul, d. v. s. 
et mørkt brændbart legeme, som er rikere paa kulstof, men 
fattigere paa surstof og vandstof end cellulosen. 
Idet cellulose gaar over til stenkul, avgir den surstof og 
vandstof under form av methan, kulsyre og vand, og det fær- 
dige produkt repræsenterer 1 / 5 av cellulosens oprindelige vegt. 
Stenkullenes sammensætning kan tilnærmet uttrykkes ved 
CJE[ 6 0. Omdannelsen kan anskueliggjøres ved formelen: 
4C 6 H 10 0 5 — C 9 H 6 0 + 7CH 4 + 8C0 2 + 3H 2 0 
cellulose stenkul methan kulsyre vand 
En saadan utilstrækkelig lufttilgang kommer istand ved 
vandets hjælp i flate havbassiner paa grunde kyster eller i 
torvmyrer eller i sumpstrækninger paa fastlandet samt ved 
hjælp av sedimenter (grus, sand, ler), som straks overdækker 
