162 
den avleirede plantesubstans. At kul virkelig er opstaat av 
plantesubstans bevises for det første ved den kemiske sam¬ 
men sætniiig og desuten av strukturen, idet man selv i stenkul 
finder plantestrukturen opbevart. 
Kularternes inddeling og dannelsesmaate. 
Kularterne inddeles i 4 hovedavdelinger: torv, brunkul, 
stenkul og antracit. Denne række viser den eiendom- 
melighet i kernisk henseende, at torven har en sammensætning 
som er mest lik cellulosens, mens de andres er jo mer for¬ 
skjellig derfra jo længer bak i rækken de kommer. Forskjel¬ 
len bestaar i at kulstofindholdet stiger, mens indholdet av 
vandstof og surstof synker. Dette vil fremgaa av nedenstaa- 
ende tabel, hvor ogsaa ved er tat med for sammenligningens 
skyld: 
% 
Kulstof 
II 
Vandstof Surstof 
Kvælstof 
Ved. 
Torv. 
Brunkul . 
Stenkul . 
Antracit. 
49— 50 
50— 64 
50—75 
80—91 
91—96 
6 
4,7—6,8 
4—8 
4—6 
1,2—4 
43—44 
28,6—44,1 
12—: 
5— 
2,8— 
1 
0—2,6 
37 
14.5 
4.5 
Spørsmaalet er nu om den overgang, som man av oven- 
staaende tabel finder at der er mellem ved og antracit, kun er 
en tilsynelatende, eller om der under visse betingelser kan op- 
staa brunkul av træ og torv og av brunkul stenkul og av denne 
igjen antracit. Dette spørsmaal har endda ikke fundet en 
sikker besvarelse. Mange mener at der virkelig finder sted 
en slik omvandling av kularterne, og som agens for denne 
nævntes tidligere først og fremst tiden. Man har nemlig fun¬ 
det ut at de kulstofrikeste kularter fortrinsvis findes i de ældre 
geologiske formationer og de kulstoffattigste i de yngre. Men 
ved et nærmere studium viser det sig at der er talrike und- 
tagelser fra denne regel, og man er nu enig om at tiden ikke 
er den eneste faktor, som kan omvandle en kulart til en 
anden; ogsaa trykket, spaltedannelser, sedi- 
mentdækket over kullene og fremforalt tempera¬ 
turen spiller en stor rolle. 
