197 
kaldte katodestraalernes »indsugning« mot en magnetpol og 
som han mente kunde anvendes til forklaring av nordlysfæno- 
menerne. Det lyktes ham at vise at der eksisterte en saa 
paafaldende analogi mellem disse straalers forløp om hans 
magnetpol og nordlysstraalernes forløp om jordens magnetiske 
poler, at han i 1896 fremsatte den teori at nordlyset skulde 
skyldes en art katodestraaler, som blev utsendt fra solen, 
specielt fra solflekkerne, og som blev »suget ind« av jordmag¬ 
neten mot dennes to poler. De store hovedtræk man den gang 
kjendte angaaende nordlyset, gav en overordentlig smuk 
overensstemmelse med denne hans teori, men nordlyset 
og de problemer som stod i forbindelse med det var dog endnu 
kun saare ufuldkomment utforsket. Det var derfor naturlig 
at han for alvor gav sig ikast med et grundig studium av dette, 
hvortil man jo her i vort land har en saa enestaaende god 
anledning. 
I aarene 1897—1908 fik han startet hele tre nordlyseks- 
peditioner. I februar—mars 1897 var han en kortere tur ind- 
over Finmarksvidden sammen med Helland-Hansen og Lous. 
Ekspeditionen var nærmest en rekognoscering. De kom imid¬ 
lertid ut for en voldsom snestorm paa Beskades og en av del¬ 
tagerne forfrøs sig slemt; de maatte snu og fik bare delvis 
fuldført sit arbeide; men han hadde i alle fald faat en 
alvorlig føling av Finmarksstormenes vælde og lunefuldhet, og 
dette hadde utvilsomt indflydelse ved planlæggelsen av hans 
næste ekspedition her op i 1899—1900. 
Han søkte sig da ut to fjeldtopper med utpræget fri be¬ 
liggenhet, hvorpaa han fik bygget to smaa observatorier. 
Han drog først rundt i distriktet og besteg en række fjeld¬ 
topper i Kvænangen, Talvik og Alten før han bestemte sig for 
de to: Lille Haldde eller Sukkertoppen og Talviktoppen inderst 
i Altenfjorden nær Kaafjord. 
De grunder som for ham var avgjørende for et saadant 
valg var vistnok hovedsagelig følgende: Han antok at man saa 
vidt høit tilveirs antagelig lettest vilde kunne spore nordlysets 
indflydelse paa luftelektriske forhold. Dernæst tænkte han 
sig muligheten av at nordlyset kunde foraarsake en art spids- 
utladning fra særlig spidse fjeldtopper. Noget i den retning 
hadde nemlig tidligere været observert i Finland av Lemstrom. 
