204 
sig i en sak; ogsaa her saa han det væsentlige. Han hadde 
desuten et usedvanlig skarpt blik for alle sider ved et eksperi¬ 
ment; det tilsynelatende uvæsentlige, som andre let vilde 
overse, blev mere end engang utgangspunktet for vidtræk- 
kende undersøkelser. 
Den samme kortslutning som ødela hans elektriske 
kanon gav ham saaledes den idé, der blev utgangspunktet for 
hans elektromagnetiske lysbue og dermed for Birkeland- 
Eydes salpeterproces. 
Evnen til paa engang at se det væsentlige i sin store sam- 
menhæng i det stof som alt forelaa, og samtidig se netop de 
utgangspunkter som var frugtbare for den videre fremgang, 
selv om de syntes ubetydelige — det var den egenskap hos 
ham som sammen med hans geniale og frodige fantasi gjorde 
hans tænkning saa frugtbar og mangesidig. 
Denne sans for det væsentlige og hans suverænitet overfor 
den gjængse opfatning kom ogsaa tilsyne i et fremtrædende 
karaktertræk: hans utprægede retfærdighetssans. 
Mente han at nogen blev forurettet, satte han gjerne sin 
position paa spil for at hindre en uretfærdig behandling og da 
var han ikke ræd for at si fra. 
Det laa i det hele tat ikke for ham at lægge skjul paa sine 
tanker, og diplomat var han ikke. Derfor fik han stundom 
mange mot sig. Men de som lærte ham nærmere at kjende, 
de lærte at sætte ham høit. Han var ikke et selvreflekterende 
menneske som kvæler sine egne ideer og tiltak i kritik, han 
var et menneske med overskud, en produktiv og skapende 
aand, og dem tilgir man meget. Saare sammensat og dog ens 
var han sig selv, egte og selvfølgelig, og slik maatte man ta 
ham. Han vil huskes som den begavede personlighet han var, 
og hans arbeider vil sikre ham en plads blandt vore første for¬ 
skere. 
Haldde-observatoriet, Iste juli 1917. 
