205 
Blomsternes farve og insekterne 
Av prof. dr. N. Wiile. 
For 100 aar siden befandt botaniken sig, forsaavidt den 
ikke blot var plantebeskrivelser, under naturfilosofiens herre¬ 
dømme. Man brukte den saakaldte deduktive metode, idet 
man spekulativt og logisk sluttet sig til, hvordan alt skulde 
være. At anstille undersøkelser, om det virkelig ogsaa var 
saa, ansaaes aldeles overflødig. 
Det var Matthias Jacob Sch leide n, som i slut¬ 
ningen av 1830- og begyndelsen av 1840-aarene reformerte 
den botaniske videnskap, særlig i sin lærebok, som bærer den 
meget betegnende titel: »Die Botanik als induktive Wissen- 
schaft«. Schleiden hævder her, at i botaniken likesom i 
al anden naturvidenskap er de eneste rigtige metoder: iagt- 
tagelse og forsøk. 
Dette har senere været almindelig anerkjendt og man 
kan vel med bestemthet si, at naturvidenskapernes store frem- 
skridt til midten og slutningen av forrige aarhundrede netop 
beror paa, at de har været drevet som »induktive« viden- 
skaper. 
Men den gamle Adam har ikke været let at utrydde. Ret 
som det har været, har den deduktive metode stukket hodet 
frem og særlig paa det omraade av botaniken, som man før 
har kaldt plantebiologi, men som man nu for at forhindre mis- 
forsiaaelser i almindelighet betegner som planteøkologi. 
Særlig blomsternes økologi blev meget studert, efterat 
Charles Darwin i 1860—1880 hadde utgit flere arbeider, 
hvori han optok paany og utvidet de av Konrad Spren¬ 
ge 1 1793 fremsatte anskuelser angaaende blomsternes vid¬ 
underlige tilpasninger til vind og insekter for at faa blomster¬ 
støvet overført fra støvknappene til arret. 
Charles Darwin anstillet virkelig en hel del forsøk, 
men en hel mængde senere forskere har nøiet sig med av 
blomstens utseende at slutte sig til, hvorledes hver enkelt 
egenskap er tilpasset for at fremme bestøvningen indtil de 
mindste detaljer. Man har med andre ord gaat over til helt 
deduktiv metode, og var det noget, som ikke syntes passe, saa 
lavet man en forklaring efter sin fantasi. 
