207 
farver kommer han derimot til det bestemte resultat, at de 
forholder sig like eller næsten helt like med totalt farveblinde 
mennesker, men helt og paa ganske karakteristisk maate av¬ 
vikende fra normalt seende, eller blot delvis farveblinde (særlig 
ogsaa saakaldte rødblinde) mennesker. Med sommerfugler 
forholder det sig paa samme maate. 
Hess slutter derfor sin avhandling med følgende 
uttalelse: »S p r e n g e 1 s lære om betydningen av blomster- 
farverne for insektbesøket kan derfor ikke længere forsvares«. 
Som bekjendt har Sprengel og efter ham Darwin 
gaat ut fra, at blomsternes duft likeledes var en tilpasning 
for at lokke insekterne til som bestøvningsformidlere. Ogsaa 
dette spørsmaal er optat til undersøkelse ved forsøk av K. 
von Frisch (1915). Han kommer til det resultat, at duften 
som saadan ikke er et lokkemiddel, men vel kan være et 
merke for insekterne paa at der findes næring. Ved at an¬ 
vende det sterkt lugtende, men giftige lysol kunde han saa- 
ledes. lokke insekterne til, naar de først hadde faat erfaring 
for, at der var næringskilder der, hvor lysolstanken kom fra. 
Nogen fin lugtesans har saaledes aabenbart insekterne ikke. 
Jeg skal vistnok medgi, at forsøkene over insekternes lugt 
endnu ikke er helt overbevisende, men derimot forekommer 
det mig, at de av prof. Hess utførte maalinger over insek¬ 
ternes farvesans ikke godt kan motsies, men maa betragtes 
som avgjørende. 
Vi har altsaa her et nyt og meget advarende eksempel 
paa, hvilke falske slutninger den deduktive metode kan føre 
til, og den er jo fremdeles meget anvendt inden de kapitler av 
planteøkologien, som handler om tilpasninger og hensigtsmæs- 
sighet. Det vil visselig være heldig, om ogsaa paa disse om- 
raader den induktive forskning kan bli mere eneraadende. 
Der er dog litet haab om, at saa vil ske, ialfald ikke i 
den første tid; ti naturfilosofien er atter i sterk fremmarsj, om 
end hyllet i en noget anden klædedragt end for 100 aar siden. 
Dens metoder og aand er dog de samme, og desværre vil den 
vel ogsaa nu vise sig at virke destruerende paa den induktive 
forskning, som er den eneste der ialfald inden botaniken 
bringer virkelige fremskridt. 
