211 
om størrelsen av disse beholdninger er derfor av den største 
vigtighet. Til den internationale geologkongres i Kanada i 
1913 blev det besluttet at faa istand en opskatning av jordens 
kulforraad. De indsamlede opgaver blev offentliggjort i et 
stort verk 1 ). Man skiller her mellem: 1) drivværdige kullag, 
som for nutidens bergverksdrift ligger i en rimelig dybde. 
Som grænse for fløtsens mægtighet regner man 0.30 m. og som 
grænse for dybden 1200 meter. 2) Kullag som paa grund av 
for stor dybde ikke for øieblikket kan avbygges, men som vel 
i fremtiden kan komme i betragtning. Som grænsetal har 
man her sat 0.60 meters mægtighet og en høieste dybde av 
1800 meter. Yed begge grupper har man desuten adskilt: 
a) sikrere f o r r a a d, d. v. s. forraad ved hvilke mægtig- 
heten av de enkelte lag og deres utbredelse er kjendt. 
b) Sandsynlige forraad; disse kan kun bestemmes 
med tilnærmet sikkerhet, c) Mulige forraad, som ikke 
kan angives med bestemte tal. Endvidere er kullene inddelt 
i 8 forskjellige klasser efter deres kemiske og fysiske be¬ 
skaffenhet. 
Det vilde her føre for langt at gaa ind paa disse opgaver 
i sin helhet. Yi vil nøie os med enkelte sammendrag av den 
samlede kulmængde for verdensdelene og de vigtigste stater, 
og det saameget mere som de opstillede inddelinger slet ikke 
er konsekvent gjennemført for de forskjellige land. Saaledes 
er i enkelte oversjøiske land opført svære mængder av sikre 
forraad, som man i Tyskland og England vilde ha betegnet 
som sandsynlige. 
Følgende tabel viser kulforraadene i de vigtigste land i 
millioner ton: 
Australien, Ny-Zealand og det Ostindiske Arkipel: 
Australien . 165 572 
Ny-Zealand. 3 386 
Nederlandsk Indien.. .. 1311 
Britisk Nord-Borneo. 75 
Filipinerne. 66 
- 170 410’ 
1 ) The Coal Resources of the World. Toronto 1913. Tre bind 
og et atlas. 
