225 
Det var først i 1903 at det lyktes at løse problemet paa 
en teknisk og økonomisk tilfredsstillende maate, og da efter 
begge de nævnte principielt forskjellige metoder. 
Birkeland-Eyde’s metode grander sig paa, at naar 
luft blæses gjennem en elektrisk flamme, vil en del av luftens 
kvælstof og surstof forbinde sig med hverandre til kvælstof- 
oksyder, som ved behandling med vand kan overføres til sal¬ 
petersyre; av denne kan man let fremstille salpetersure salter, 
— ved tilsætning av kalksten faar man saaledes kalksalpeter 
(Norgesalpeter). 
Efter tyskerne Frank-Caro’s metode ledes rent kvæl¬ 
stof over pulverisert kalciumkarbid (i en elektrisk ovn), hvor¬ 
ved faaes det saakaldte kalkkvælstof, kalciumcyanamid, der 
anvendes meget som gjødningsmiddel; ved at behandle dette 
stof med vanddamp faaes ammoniak. Det til fremstillingen 
av cyanamidet nødvendige kvælstof faaes ved fraktionering av 
flytende luft. 
I de senere aar har man faat en ny metode for frem¬ 
stilling av ammoniak av luftens kvælstof, nemlig H a b e r ’ s 
metode, hvorved kvælstof og vandstof ved høit tryk og tempe¬ 
ratur indvirker paa hverandre i nærvær av et saakaldt kontakt¬ 
middel, d. v. s. stoffer, som ikke selv forandres under reak- 
tionen, men som allikevel paaskynder den kemiske reaktion. 
Kvælstoffet faaes som nævnt ved fraktionering av flytende 
luft, vandstoffet ved forskjellige metoder, f. eks. ved at lede 
vanddamp over glødende jern. 
Haber’s metode frembød store vanskeligheter i teknisk 
henseende, men ved samarbeide med den store tyske farve- 
fabrik Badische Anilin- und Sodafabrik blev opgaven løst paa 
en glimrende maate, og i 1910 blev den første fabrik anlagt i 
Oppau (i nærheten av Frankfurt am Main). 
Tilvirkningen av kalciumcyanamid og av ammoniak efter 
Haber’s metode i Tyskland var dog før krigen temmelig ube¬ 
tydelig, i 1913 saaledes ca. 25,000 tons cyanamid og 20 000 tons 
ammoniak, men under krigen er produktionen av begge disse 
stoffer øket enormt, saa man ikke alene har kunnet erstatte 
den manglende indførsel av Chile-salpeter, men ogsaa tilfreds¬ 
stille det store kvælstof-behov, som skyldes denne krigs store 
ammunitionsforbruk. I 1917 antages produktionen at kunne 
15 
