244 
De sterkeste tidevandsfænomener skulde man vente at ha 
omkring aar 3500, 2100, 1350 f. Kr., 1433, 3300 eft. Kr. og de 
mindste omkring aar 2800, 1200 f. Kr., 500, 2400 eft. Kr. 
Han har git en grafisk fremstilling av disse variationer i 
tidevandsfænomenerne. Denne kurve er gjengit i fig. 19. 
Nutiden skulde være karakterisert ved relativt gun¬ 
stige tidevands- og klimatiske forhold, og vi skulde stadig gaa 
bedre tider imøte, helt til mot midten av det 3dje aartusen. 
De tidsrum, som falder omkring kurvens maksima — som 
altsaa angir tidsrum med kraftige tidevandsfænomener — har 
øiensynlig hat et barskt klima. 
Det næst foregaaende maksimum svarer til de mørke aar- 
hundreder av vor historie. Klimaet var haardt og sterkt veks- 
3500 f. Kr. 2100 f. Kr. 350 f. Kr, 1434 e. Kr. 
2800 f. Kr. 1200 f. Kr. 530 e. Kr. 2300 e. Kr. 
Fig. 19. Petterssons tidevandskurve. 
lende i de aarhundreder, Østersjøen, belterne og deler av 
Kattegat frøs flere ganger til i tidsrummet ca. 1300—1600; i de 
seneste 250 aar har dette ikke gjentat sig. Selvfølgelig hadde 
denne Østersjøens tilfrysning en stor indflydelse paa baade 
klimatiske, sociale og politiske forhold. 
»Dansketidens« nedgangsperiode i vort lands historie 
skulde altsaa ha sin direkte og dypeste aarsak i ugunstige kli¬ 
matiske forhold, fremkaldt ved maanebanens eiendommelige 
stilling i forhold til jordbanen — en ganske forunderlig, men 
dog tiltalende forklaring paa denne triste tid i vor historie; — 
det var naturkræfterne og ikke folket selv, nedgangen skyldtes. 
Forut for dette tidsrum falder det »gunstige minimum« 
sammen med den norrøne kulturs blomstringstid i den yngre 
jernalder. 
Kulturen blomstret og folkemængden øket, tilslut blev 
selve fædrelandets grænser for trange og vikingetiden tok sin 
begyndelse. 
Av de gamle beretninger synes tydelig at fremgaa, at de 
klimatiske forhold da var ganske usedvanlig gunstige. Petters- 
son har ogsaa gransket de gamle skrifter med særlig henblik 
