251 
Del var en tid eiter løvspræt. Bjerken stod like ved et hus 
hvor der var ildløs, og træet blev temmelig svidd. Det kre¬ 
perte imidlertid ikke; men da blade og bladaniæg tydelig var 
sterkt skadet, var træet henvist til at utvikle abnormt store 
blade for at kunne opnaa det nødvendige bladareal til sin 
assimilation. Slikt kjæmpeløv hos bjerk har jeg ogsaa set, 
naar et træ efterat være blit ribbet av maaleiiarver har sat 
hele sin kraft ind paa at »levne op igjen«. 
Under rekonvalescensen blir de første blade som utfoldes 
slik som dette her, og hvert blad har omtrent 6 ganger saa stor 
flate som normalt. Bladenes form forandres ogsaa saa meget, 
at man vanskelig vil tro at man har en bjerk for sig, formen 
er nemlig gjerne betydelig mere avrundet end den skal være 
og taggerne er større og færre. Derimot vil man — som rime¬ 
lig er — finde at den groveste nervatur er ganske den typiske, 
tillempet efter den forstørrede flate. 
Efterhvert som træet nu »klær sig« blir bladene mere 
og mere normale efterhvert som de tiltar i antal. 
C. D. 
Fragment av en ring øm solen. Hosstaaende skisse frem¬ 
stiller et optisk fænomen som blev set fra Tromsø i retning 
av Bentsjordtinden ved 2-tiden 14de mars 1917. Det var et 
,Regnbue“ over Bentsjordtinden ved Tromsø 14 /V. 1917. 
