258 
med en dertil skikket hov ofte blandt aalegræsset kan gjøre 
en rik fangst. De døde, avrevne blade synker let tilbunds og 
bidrar da med andre organiske levninger til dannelsen av 
et sort, av svovelvandstof stinkende mudder. Efter storm dri¬ 
ver ogsaa de lange blade i massevis op paa strandkanterne, 
hvor de da snart blekes i solen og danner et let, elastisk 
materiale, som under navn av bændeltang benyttes til stopning 
av madrasser, ja endog til at lægge mellem stokkene i træhus 
for at faa dem tætte og varme. 
Algerne utgjør imidlertid den overveiende masse av havets 
vegetation. Man kan herved skille mellem bundformerne 
(B e n t h o s) og de i våndet med strøm og vind drivende for¬ 
mer (Plankton), uagtet en aldeles skarp grænse mellem 
disse selvfølgelig ikke findes, da de fastboende former i visse 
stadier kan væie fritsvømmende og planktonformerne i visse 
stadier kan synke tilbunds. Bundformerne er de først kjendte, 
da de ofte opnaar en meget betydelig størrelse — det er dem, 
som i folkesproget benævnes »tang« og »tare« og som i det 
19de aarhundrede særlig er studert av de norske forskere M. 
Foslie, N. Wille, B. Hanstee n-C ranne r, H. 0 r a n 
og P. Boye. 
Vcre bundalger er enten fæstet paa faste gjenstander, 
klipper, stener, døde muslingskaller o. 1., eller de lever epifytisk 
paa andre, større alger og, som tidligere nævnt, ofte paa aale¬ 
græsset. Enkelte kan endog fæste sig paa eller i levende dyr; 
saaledes findes der en liten rød Oscillaria, som lever inde i 
sjøpunger, og en hel række av forskjellige mikroskopiske alger 
borer sig ind i og danner fine ganger i levende muslingskaller. 
Foslie omtaler hvorledes enkelte kalkalger (Lithotham 
n i o n) fæster sig paa levende muslingskaller og langsomt 
overvokser disse, saaledes at dyret ikke kan lukke sine skaller 
og derved blir et let bytte for angripende fiender. 
Da Norges kyst næsten overalt har fast fjeld, eller som 
paa Jæderen, hvor der er lange sandstrander, har større eller 
mindre indblandede stener, findes der næsten overalt betin¬ 
gelser for, at algerne kan faa det for deres trivsel nødvendige 
fæste. Av andre paa algernes trivsel indvirkende ydre fak¬ 
torer kan merkes veksling mellem vand og luft, lysets inten- 
