259 
sitet, sterk bevægelse samt vandets saltholdighet og tempe¬ 
ratur. 
Vekslinger mellem vand og luft fremkaldes først og fremst 
ved ebbe og flod, hvor denne forekommer, f. eks. paa vore vest¬ 
lige og nordlige kyster; men ogsaa vinden og strømningerne i 
havet kan bringe vandstanden til at forandre sig, ofte endog 
ganske betydelig, men gjennemgaaende mindre regelmæssig. 
Ved lavvande vil da selvfølgelig alle de alger, som vokser paa 
de blottede partier, bli utsat for luftens indvirkning og mulig 
uttørring, indtil vandstanden atter hæver sig. Endel alger, som 
kan taale eller trives ved saadanne vekslinger, erobrer da disse 
strækninger og kan her leve uten konkurranse med former, 
som ikke taaler tidvis tørlæggelse. 
Paa mange steder av kysten har man en tid av døgnet 
paalands-, en anden tid fralandsvind og havet vil med disse 
stige og falde; der vil saaledes indtræ en regelmæssig veks¬ 
ling av vandstanden, paamindende om ebbe og flod. Indtræffer 
da forhold, som f. eks. en flere dages vind fra land, saa det 
øverste tangbelte tørlægges en længere tid end sedvanlig, da 
kan man ofte iagtta, at en stor del av algerne dør bort paa 
lange strækninger; men de, som taaler en saadan uttørring, 
eller nogen individer som maaske ved en lykkelig slump var 
dækket og beskyttet av andre større alger, overlever og gir 
snart ved sin rike formering ophav til ny vegetation, som da 
litt efter litt kan anta den forrige sammensætning og det gamle 
præg. Det er klart, at en saadan betydningsfuld faktor maa 
ha en indgripende betydning for algevegetationens sammen¬ 
sætning, og man har derfor kaldt den vegetation, som findes 
i fjæren mellem høieste og laveste vandmerke, enten dette nu 
skyldes ebbe og flod eller andre bevægelser av havet, den 
litorale alge vegetation. 
Lysets intensitet avtar raskt mot dypet. Sollyset kan vist- 
nok endnu paa et dyp av over 400 meter indvirke paa den foto¬ 
grafiske plate, men allerede i en dybde av 45—54 meter blir 
nedsænkede hvite skiver usynlige i Middelhavet (i nordlige 
have visselig paa mindre dybde), og det vil da let forstaaes, at 
paa litt større dyp kan kun saadanne planter trives, som er til¬ 
passet for yderst smaa lysintensiteter. Man kalder det gjerne 
den sublitoi ale algeregion, som strækker sig fra 
