tabulaiiK 1 ). I december sendes 2 breve til, det første om¬ 
taler en Venuspassage 12te—13de decbr. 1611, som Scheiner 
hadde beregnet skulde finde sted, men 13de decbr. har han 
ikke set noget spor av Venus, 12fe decbr. var himlen oversky et. 
Men hertil er at bemerke, at der ikke fandt nogen Venuspassage 
sted i 1611, det var først 6te decbr. 1631 at dette sjeldne fæno- 
men indtraf. I det tredje brev diskuteres mere i detalj de 
observationer han har gjort fra 21de oktober til 14de december. 
Han finder saaledes at flekkerne behøver 15 dager for at gaa 
over solskiven, men da de ikke viser sig igjen elter 15 dagers 
fravær, kan de ikke være paa solen, heller ikke hører de 
hjemme i vor atmosfære, heller ikke i maanens, Venus’ eller 
Merkurs regioner, de maa være i nærheten av solen. Og da 
de ikke er skyer eller kometer, saa staar der intet andet igjen 
end at anta dem for faste og mørke legemer. Forandringen i 
deres form naar de er nær randen av solen, maa skyldes faser 
som ved maanen. 
Disse 3 breve lot Welser trykke og de kom ut i januar 
1612. Et eksemplar blev sendt til Galilei, som svarer i 2 breve 
til Welser. I det første, der er datert 4de mai 1612, begynder 
Galilei med at omtale at han har set flekker paa solen i de 
sidste 18 maaneder, men naar han ikke har meddelt noget 
herom, er det dels fordi han vilde være mere sikker i sin sak, 
dels fordi han ikke vil i utide irritere peripatetikerne. De 
flekker han har set, og av de medsendte tegninger fremgaar 
det, at Galilei har været opmerksom paa saavel umbra som 
penumbra, kan ikke ha været planeter som bevæget sig om 
solen, ti da maatte de ha vist faser som hos Venus, hvilket 
Galilei opdaget 2 aar tidligere, og desuten maatte de ha bevæget 
1 ) Apelles, en av oldtidens største malere, levet paa Alexander 
den stores tid. Plinius fortæller i sin naturhistorie (35. bok, § 36, 12) 
om ham, at han pleiet at utstille sine malerier for dem som gik forbi, 
men at han samtidig skjulte sig bak maleriet for at høre kritikken. En 
dag kom en skomaker gaaende og han uttalte som sakkyndig, at der 
manglet en hempe i en av skoene paa maleriet. Apelles rettet paa 
dette og utstillet maleriet paany. Skomakeren kom igjen forbi og da 
lian nu ser, at der er tat hensyn til hans kritik, gaar dette ham til 
hodet; han begynder at kritisere den malede persons laar. Men da blev 
Apelles sint, kom frem av sit skjul og avviste kritikeren med det be- 
kjendte: »Skomaker bliv ved din læst«. 
