296 
Indholdet av mineralbestanddele (aske) veksler 
noget eiter træslag, voksested, aarstid o. s. v. men er gjennem- 
gaaende litet, fra 0.3—0.8 % hos lufttør ved, og kan gjennem- 
snitlig sættes = 0.5 %, (Hos bark er askemængden større, 
ca. 3-4 %). 
Med hensyn tilbrændværdie n saa varierer denne for¬ 
holdsvis litet for samme træslag og med samme vandindhold; 
skjønt der kan være noksaa stor forskjel for enkelte stykker 
— f. eks. av harpiksrik (»fet«) og harpiksfattig furu, for bjerk 
med og uten næver o. s. v. Men stort set er det vedens vand¬ 
indhold, som i væsentlig grad bestemmer dens effektive brænd- 
værdi, hvilket fremgaar av følgende tabel (elter Dillner og 
Sondén): 
;‘Hf + 
•t: b rn 
Ved (med bark) 
.r, 8 r 
Cf/.-N T)f, r)| 
Vand¬ 
indhold 
°/o ' 
>i rnfojj 
Vegt 
i kg. 
Effektiv 
brændt! 
værdi 
pr. kg. 
kalorier 
r» q 
Pr. m. 8 
Pr. favn 
(2.4 m.) 
Barved (gran), tør. 
20 
350 
«'840 
3310 
Do., mindre tør. 
30 
420 
.1000 
2820 
Bjerkeved, tør . .. 
20 
450 
1080 
3210 
Do., mindre tør . . 
30 
540 
1300 
2800 
Sagflis, tør. 
25 
180 
— 
3050 
Do., fugtig. 
55 
300 
— 
1600 
Høvlspon. 
20 
75 
— 
3500 
Bark har omtrent samme brændværdi som ved, mens bjerke- 
næver har betydelig større (optil 7000 kalorier i vandfri til¬ 
stand) . 
Hvor stor betydning vedens vandindhold har fremgaar 
endnu tydeligere av følgende: Hvis den effektive brændværdi 
hos absolut tør bjerkeved er 4160 kalorier pr. kg., vil brænd- 
værdien i frisk fældt tilstand med 50 % vand kun være 
1780 kal., men ved lufttørring til et vandindhold av 15 % vil 
brændværdien være 3450 kalorier. 
Et brændsel med stort vandindhold er derfor ikke alene 
uheldig fordi det er vanskelig at antænde, men særlig fordi alt 
