331 
det som en følge av solens og maanens gravitationsvirkning. 
Den mere indgaaende havforskning, som ikke nøier sig med at 
iagtta overflatens fænomener, men vil se dem i sammenhæng 
med dypets, er opstaat i saa ny tid, at den fra første stund har 
være geofysisk præget. Og ikke mindst er denne geofysiske 
retning i havforskningen norske forskeres fortjeneste. Jo 
mere denne forskning fortsættes, desto mere samler interessen 
sig, ganske som for atmosfærens vedkommende, om store 
forutsigelsesproblemer. Deres løsning vil bli av uoverskuelig 
betydning, paa den ene side for fiskerinæringen og paa den 
anden side for de meteorologiske forutsigelser. Ti mellem 
luft og hav bestaar et forhold av gjensidig vekselvirkning, som 
gjør at man ikke kommer tilbunds i atmosfærens fysik uten 
at ta havets med og omvendt. Samtidig er forsknings- 
metoderne for begges vedkommende i hovedsak de samme. 
Luft og havforskning knyttes derfor stadig mere sammen til 
et sammenhængende hele. Og ved behandlingen av de sam¬ 
mensatte luft- og havforskningsproblemer har Norge used¬ 
vanlig gunstige naturlige betingelser for at gaa i spidsen. 
Til luftens og havets fysik slutter sig som en tredje gren 
den faste jords. Tiden tillater mig ikke at gaa ind paa al den 
mangfoldighet av problemer som her har meldt sig eller vil 
komme til at gjøre det. Men ogsaa her vil man gjennem- 
gaaende møte den samme utvikling: først kommer iagttagel- 
sen av fænomenerne i den store natur, og saa krydsning med 
viden som er utgaat fra forskning i det smaa i laboratorierne. 
For kun at nævne et eksempel, jordskjælvet. Her er enkelt- 
mandsiagttagelseme like gamle som menneskeheten. Fra 
disse har i den nyere tid systematiske iagttagelser utviklet sig, 
tilslut fuldkommengjort ved selvregistrerende instrumenter, 
seismograferne. Men samtidig har en anden utvikling fundet 
sted. Paa det av Galilei og Newton lagte grundlag har 
i aarhundreders løp utviklet sig, ikke blot, som nævnt, flytende 
legemers, men ogsaa de elastisk faste legemers mekanik. Og 
ut fra denne har vi lært at kjende tre slags bølger, de 
longitudinale, de transversale og overflatebølgerne, de sidste 
ogsaa kaldt Rayleigh-bølger efter opdageren, den engelske 
fysiker Lord Rayleigh. I lys av lovene for disse tre slags 
bølger kan vi tyde det som seismograferne fortæller os om 
