355 
kom Hagen selvfølgelig ogsaa i nær berøring med fabrik- 
bestyrer E. R y a n, der likeledes var ivrig bryolog. Der blev et 
intimt venskap og samarbeide mellem dem, hvilket ga sig 
uttryk i, at de sammen utga bryologiske avhandlinger. 
Hagen flyttet imidlertid fra Fredriksstad til sin fødeby 
Trondhjem, hvor han praktiserte i mere end et decennium. Fra 
1889 var han tillike ansat som læge ved epidemilasarettet i 
Ilsviken. 
Han søkte vistnok og blev 27de februar 1897 konstituert 
som distriktslæge i Surendalen, men han tiltraadte aldrig dette 
embede, og konstitutionen ophævedes efter hans eget ønske 
12te april 1897. 
Den 8de juni 1899 blev han imidlertid konstituert som 
distriktslæge i Opdal paa Dovre, hvor formodentlig den rike 
og interessante mosflora lokket ham. Men han interesserte sig 
aabenbart ikke for lægegjerningen, uagtet sin store dygtighet. 
Hans største glæde var at søke efter og arbeide med moser. 
Fra 1889 blev hans bryologiske avhandlinger stadig hyppigere 
og han søkte, naar han kunde komme fri, fra 1887 av stadig 
ved reiser til forskjellige distrikter at utvide sit kjendskap til 
Norges mosflora. 
Imidlertid synes hans lægevirksomhet stadig at bli ham 
mindre smagelig og hans længsel efter helt at anvende sin tid 
til bryologiske studier blev stadig sterkere. 
Saa søkte han 3dje mai 1906 Nansenfondets styre om at er¬ 
holde en livrente av kr. 3,000 aarlig, mot at han overdrog fondet 
livsforsikringspolicer til kr. 30,000. Da disse endnu ikke var 
helt indbetalt, garanterte hans ven bryologen N. Bryhn med 
sin formue for den rigtige indbetaling. 
Andragendet var ledsaget av anbefalinger fra nutidens 
mest berømte bryologer, nemlig: Professor dr. Victor 
Schiffneri Wien, dr. Jules Cardoti Paris og professor 
V. F. Brother us i Helsingfors. 
Jeg var av formanden i Nansenfondets styre anmodet om at 
være tilstede, da saken blev behandlet, og jeg kunde ikke alene 
fuldt ut tiltræde uttalelserne av Brotherus, Schiffner 
m. fl., men jeg fremholdt ogsaa, at der var videnskabelig trang 
til at faa en flora over Norges løvmoser, der vilde fremgaa 
som et naturlig resultat av den bearbeidelse, som Hagen 
