4 
fessor RosenbuSch den p etnografiske del. Begge uttaler sig med 
stor anerkjendelse om de opnaadde resultater. Schmidt uttalte 
at baade dette og det foregaaende arbeide kaster et ganske nyt 
lys over Kristianiafeltets silur og gjør det til et av de inter- 
essan teste og vigtigste silurfelter som overhodet kjendes. Han 
fremhæver den store fordel som den av Brøgger indførte, paa 
palæontologisk-stratigrafisk grundlag hvilende, inddeling har i 
forhold til den tidligere væsentlig paa petrografisk grundlag 
beroende, og nævner likeledes hvilket betydelig materiale av 
fossiler der er skaffet frem. Rosenbusch omtaler med største 
an erkj endelse avsnittene om de dynamiske prooesser, eruptivene 
og fremforalt kontaktmetamorfosen, idet han betoner at Brøgger 
ikke har nøiet sig med at studere kontaktmetamorfosen i store 
træk, men paa en indgaaende maate har undersøkt hvorledes 
alle de forskjellige lag har forholdt sig under eruptivenes paa- 
virkning. 
Da dette betydningsfulde arbeide utkom, var imidlertid 
Brøgger allerede knyttet til Stockholms hogskola, idet han i juni 
maaned 1881 mottok kaldelse som ordinær professor i mineralogi 
og geologi. Jeg kan forstaa at det for en mand med Brøggers 
patriotiske sindelag og hans store interesse for norsk geologi 
har været vanskelig at bestemme sig for at mtotta kaldelsen, og 
jeg tror at naar han tilslut mottok den, har det været i tillid 
til at den dag vilde komme, da han atter og under gunstigere 
forhold skulde kunne tjene sit fædreland. 
Brøgger fandt i Stockholm et stort virkefelt for sine rike 
evner. Der var i høiskolems første aar av dr. Tornebohm holdt 
en række forelæsninger over dynamisk geologi, men saa stanset 
al undervisning i geologi indtil Brøgger begyndte. Der fandtes 
ved Brøggers ankomst intet mineralogisk-geologisk institut, og 
hans første arbeide maatte derfor bli at lægge grundvolden til 
et saadant. Det vil føre for langt at skildre hvorledes dette 
institut under Brøggers ledelse vokste op til at bli Nordens 
første i sit slags. Hvad arbeide denne del av Brøggers virk¬ 
somhet har krævet, kan vanskelig andre bedømme end de som 
selv har hat som opgave at skape et institut. Og naar man ser 
hvad Brøgger i disse aar, trods alt andet arbeide, har bragt sam¬ 
men til Stockholm bare av norske saker, saaledes f. eks. næsten 
hele originalmaterialet til det senere omtalte arbeide „Die Mine- 
ralien der Syenitpegmatitgånge der sudnorwegischen Augit- und 
