29 
geodæt Bes sel i 1841 opsatte som de sand synlig st rigtige. 
Disse værdier an erkj endes den dag idag officielt som de 
gj ældende. 
Geografisk mil maa ikke forveksles med sjømil. Den 
geografiske mil er nemlig J /is av en ækvatorgrad, og da ækvator 
antages at være en cirkel (forøvrig med urette) blir ækvator¬ 
grad en og altsa-a ogsaa den geografiske mil konstant. For denne 
blir der derfor ikke tale om at kunne fast sætte paa admini¬ 
strativ vei nogen bestemt værdi. Den har sin værdi i sig 
selv. Efter de gj ældende Besselske værdier blir 1 geografisk 
mil = 7420.4385 meter. J. C. Meinich. 
Ekornens nypesois^ing. I en interessant artikkel av A. Killing- 
stad om „ Nyperos ens spredning ved ekorn “ , in d tat i „Naturen“ s 
juli—august hefte f. a., nævner forf. som sin iagttagelse, at 
ekornen kun spiser kjøttet paa nyperne. „Paa hver plads“ 
(hvor den hadde holdt sine maaltider) „laa en klat av efter latte 
frø, som alle var hele og ubeskadigede“. 
At ekornen heller ikke vraker frøet i nøtterne, hadde jeg an¬ 
ledning til at iagtta vinteren 1910. En av mine sønner fik paa 
en skitur se en ekorn vippe i en nypetornbusk og delikatere 
sig med nyper. Ved at undersøke levningene paa sneen, be¬ 
merket han at en hel del av nøtterne var avbidt, kjernen var 
væk. Jeg maattø undersøke dette nøiere, især da jeg nylig 
hadde f a at en forespørsel i en lignende sak fra dr. S'. Almquist. 
Det viste sig, at ekornsporene væsentlig holdt sig ved rosen- 
buske med bløtkjødede nyper (Rosa glauca og coriifolia), kun 
faa spor førte hen til buske med indtørrede nyper (Rosa mollis). 
De førstnævnte buske var vel ribbet for nyper og under laa 
rester av nypekjøt og nøtter, hele og især halve. Jeg krammet 
sammen av sneen med sit indhold av maaltidsrestene et lomme- 
tørklæde fuldt til nøiere undersøkelse hjemme. Først vil de jeg 
dog se, om ekornen ogsaa hadde, gaat løs paa de tørre nyper av 
Rosa mollis for kjernens skyld. Men jeg fandt kun enkelte 
avbidte nøtter, hvis indhold var væk. Efter smeltningen av 
sneen i lommetørklædet, sendte jeg ny per est ene til S>. Almquist, 
som bemerket: „.Lustigt att se, hur noga han halverat var 
not. Men in te så få ha kommit undan hela, så att man ser 
moiligheten af frospridning på den vågen. “ Og det er sikkert 
nok, det var elegant gjort, det var tydelig nok ikke første gang, 
den hadde befattet sig med at knække nøtter. 
Stabæk, 15 1911. 
Carl Traaen. 
Haraldstøtten vød Haugesund. I 1872, 1000 aar efter Nor¬ 
ges samling til et rike, reiste man paa Haraidshaugen, litt i 
nord for Haugesund, en støtte til minde om Harald H aar fagre 
