41 
faar man vel helst kalde dem ; ja der er endog ting, som taler 
for, at de mørke kloder er i flertal. For ikke længe siden antok 
man nu, at de temporære stjerner var sterkt avkjølede kloder, 
som maaske allerede var bedækket med skorpe, og som paa 
grund av et pludselig utbrudd av gas arter fra det indre helt 
eller delvis gik op i en kortvarig br and, —- en slags heftig 
reaktion altsaa mot skorpedannelsen eller en dødsdømt sols 
sidste opblussen under anstrængelsen for at holde sig ilive. 
En nyere teori gaar ut paa at aarsaken til den momentane 
opblussen skyldes sammenstøt av to relativt mørke himmel¬ 
legemer. 
Som før nævnt bevæger fiksstjernerne sig med tildels 
stor hastighet gjennem rummet. De mørke kloder danner selv¬ 
følgelig ingen undtagelse, og emdda sandsynligheten er liten, er 
sammenstøt derfor ikke utelukket. Og en kollision mellem to 
slike kolosser vilde være tilstrækkelig til at bringe dem helt 
eller delvis over i glødende tilstand. 
Endelig er det ikke utelukket, at en mørk klodes passage 
gjennem en tæt taakemasse kunde frembringe en kortvarig ver- 
densbrand. Som vi snart skal høre, har vi fra den sidste tid 
eksempler, som tyder paa noget lignende eller ialfald paa, at 
taaker og nye stjerner staar i et visst forhold til hinanden. 
Den mest bekjendte av disse stjerner, som vi har sikker 
historie om, er den saakaldte „ Pilgrims stj erne“ eller Tycho 
Brahes stjerne i Cassiopeia. Yi skal la den berømte astronom 
selv fortælle. „Da jeg“, siger han, „vendte tilbake fra min 
reise i Tyskland til de danske øer, opholdt jeg mig hos min 
onkel Steen Bille i det forrige saa yndig beliggende Herridsvad 
kloster og pleiet ikke før aften at forlate mit kemiske labora¬ 
torium. Da jeg nu efter sedvane kastet blikket ut i det fri 
paa den mig veikjendte himmelhvælving, saa jeg med ubeskri¬ 
velig forundring nær ved zenit i Cassiopeia en straalende fiks¬ 
stjerne av en hittil ukjendt størrelse. I min bestyrtelse trodde 
jeg, at mine sanser bedrog mig. For at overbevise mig om, at 
det ikke var nogen skuffelse, og for at ha vidner paa, hvad jeg 
saa, hentet jeg mine arbeidere fra laboratoriet og spurte alle 
forbireisende, om de ogsaa virkelig likesom jeg kunde se den 
samme pludselig opfiammende stjerne, saaledes som jeg beteg¬ 
net den .... 
