42 
Den nye stjerne var uten hale, ikke omgit av nogen taake, 
og ganske lik alle de andre fiksstj erner, men endnu sterkere 
funklende end en stjerne av Iste størrelse. Dens lysglans over- 
gik baade- Sirius’s, Yegas og Jupiters. I klarhet kunde den kun 
sammenlignes med Venus, naar denne har sit sterkeste lys. 
Folk med skarpt syn kunde endog skjelne den om dagen ved 
klar luft, ja selv i middagsstunden." 
Brahe gjorde opdagelsen den Ilte november 1572 ; men 
stjernen var imidlertid set av Wolffgang Schuler saa tidlig som 
6te november. Allerede i desember samme aar begyndte dens 
lysstyrke at avta, og i januar 1573 var den mindre end Jupiters. 
Senere avtok den langsomt, til stjernen i februar 1574 endelig 
belt forsvandt. I de to første maaneder beskrives den av Brahe 
som hvit, derefter gik den gjennem den gule farve over i rødt. 
Paa det sted, hvor den nye stjerne efter Brahes maalinger 
befandt sig, staar nu en stjerne av Ilte størrelse, som muligens 
kan være de smuldrende rester av Pilgrims st jern en. Den synes 
noget utydelig og taaket og skal endog være noget foranderlig. 
Keplers Nova, som ogsaa nogen dage var meget pragtfuld, 
gjennemgik fra 9de oktober 1604 til mars 1606 en lignende ut¬ 
vikling. Kepler siger, at den var „funklende som en diamant 
med prismatiske farver." 
Ingen ny stjerne fra den senere tid kan i glans sammen¬ 
lignes med Tycho Brahes stjerne. Den betydeligste av de i de 
sidste aarhundreder iagttagne var den, som i 1901 flammet op 
i stjernebilledet Perseus. Den opdagedes av Anderson i Edin¬ 
burgh om morgenen den 22de februar. Den var da omtrent av 
3dje størrelse og maa ha blusset op til denne lysstyrke med 
fabelagtig hastighet. Paa en fotografiplate tat av samme him¬ 
mel egn 28 timer før, viste der sig nemlig intet spor av stjernen. 
Da nu platen optok alle stjerner ned til 12te størrelse, maa 
stjernen i 28 timer ha gjennemløpet mindst 9 størrelsesklasser, 
og da dens lysstyrke i de næste 24 timer endnu tiltok omtrent 
4 størrelsesklasser, maa vi kunde anta, at stjernen i to døgn 
fordoblet sit lys mindst 150000 ganger. Hvilke kræfter maa der 
ikke ha været i virksomhet for at kunne fremkalde denne 
enorme lysutfoldelse! 
Hvem husker ikke den pragtfulde stjernehimmel i hine 
klare februarnætter, mens Andersons Nova glimret som en fyrste 
