50 
Der er ogsaa andre likheter tilstede mellean stjernernes lys- 
veksling og de periodiske forandringer i solens foto sfære. Ut¬ 
viklingen av lyse linjer i de foranderlige stjerners spektra, naar 
de nærmer sig maksimum, har saaled.es sin par al el i solkronens 
voksende radioaktivitet under solflek-maksima saavel som i den 
al tid medfølgende utfoldelse av de sterkt radioaktive solfakler. 
Den atmosfæriske hvitglødning er i begge tilfælder forhøiet, om 
end i meget forskjellig grad 
Formodningj>n om, at denne likhet er en ytring av en og 
samme fysiske aarsak, synes derfor at være meget berettiget. 
Fig. 6. Solflek-kurve 
efter maalinger ved Greenwich observatorium. 
Den tid er neppe endnu kommet, da en almindelig teori 
for stjerneforandring kan formuleres; men forbindelsen mellean 
stjernernes g vor sols lysforhold klarer grunden for fortsatte 
undersøkelser, paa samme tid som den nøder os til at forkaste 
hypoteser, som kommer i strid med den. Problemet om stjer¬ 
nernes foranderlighet maa løses gjennem studiet av vor sols 
fysiske beskaffenhet og av de kræfter, som er virksomme under 
dannelsen av solflekker og solfakler. 
Hvad vet vi nu om solflekker? Ikke meget mer, end at de 
følger den proces gjennem hvilken den fotosfæriske utstraaling 
er vedlikeholdt. De opstaar uten tvil, naar denne er mest aktiv. 
Der gives ingen ting, som tyder paa at deres opstaaen skyldes 
ytre grunde, tvertimot, de synes at være resultater av forskjel- 
