54 
y. 
Sydøst for Malta, 22de Juli 1910. 
I Tunis lærte vi for Alvor, hvad Varme vil sige. Den ene 
Dag havde vi et Par og tredive Grader Celsius i Skyggen, og 
den næste blæste deit en kraftig Scirocco med 48° C. i Skyggen. 
Vi var naturligvis saa lidt som muligt ombord i det Par 
Dage, og der var og saa nok at se. De mange Danske, som ved 
Vintertid har været i Tunis, ved nok, hvor broget et Liv der 
udfolder sig i denne By, hvis orientalske Præg i den gamle Del 
er fuldstændigt uforandret, medens det i den nye, „europæiske“ 
Del blandes med mere hjemlige Farver; mere hjemlige er 
maaske ikke korrekt, snarere sydeuropæiske, Muselmænd, Jø¬ 
der, Maltesere og Italienere danner Hovedmassen av Befolknin¬ 
gen, og alle disse Folkeslags forskellige og brogede Dfagter vir¬ 
ker rent kaleidoskopisk. Der var bagende varmt i Gaderne i 
den moderne Del af Byen, medens de snævre, ofte overdækkede 
Gyder i den gamle By bød paa mere Kølighed og paa Skygge. 
Sciroccodagen (den 17de Juli) var vi først ude i Bar do 
for at bese det store Museum, hvori de mange Rester fra 
svundne Tider fra Føniciere, Grækere, Romere osv. bliver op- 
bevarede; der var mange prægtige Ting. 
Om Ettermiddagen tog vi med den elektriske Sporvej til 
Karthago. Meget er der ikke at se af den fordums Herlig- 
hed. Stenene fra Ruinerne har jo nu i Hundreder af Aar tjent 
til Bygning a-f senere Byer saavel i Italien som nærmere ved. 
Ogsaa her var et Museum (i et Kloster), alene indeholdende 
Ting, opgravede i Omegnen. 
Det var imidlertid ikke saa meget Fortidsstadens Levnin¬ 
ger, som gjorde Indtryk paa os. Nu tiden talte et kraftigere 
Sprog. Fra Sydøst piskede den tørre, vanne Vind orkanagtigt 
ind over Landet, som var fuldstændig tørret og brændt, og det 
fine, gulgraa Støv fyldte Øren og Øjne. Udenfor de Antydnin¬ 
ger af Haver, som fandtes, og hvori forblæste og forpjuskede 
Træer fristede en kummerlig Tilværelse, var Landet uden Vege- 
tation, dødt og ørkenagtigt; gamle Stubbe vidnede om, at i 
Foraarstiden trivedes her Korn; man vil de ellers have benægtet 
det. Paa denne Tid af Aar et forstod man ikke, at Menneskene 
i gamle Dage havde gidet anstrænge sig saa meget og kæmpet 
saa voldsomt om dette Land; ligesaa underligt forekom det En, 
