62 
Hos fl uerne' er det omvendt tyngdepunktet som har ufor¬ 
anderlig beliggenhet, mens om dreinings aksen kan forskyves frem¬ 
over eller bakover. Dette skal bevirkes av svingkøllerne, som 
— elter deres forskjellige stilling — lar vingerne faa frit svinge- 
omraade eller avkorter dette mere eller mindre i den bakre del, 
hvorved omdreiningsaksen flyttes fremover. Dette vil bevirke 
den samme forskyvning av- tyngdepunktet i forhold til omdrei¬ 
ningsaksen som hos de aarevingede og med samme følger for 
flugten. 
Dr. Bellesme har utført et interessant eksperiment til støtte 
for sin antagelse. Han avskar forsigtig svingkøllerne paa en 
spyflue og saa da at den ikke længer var istand til at vedlike- 
Fig. 2. En flue (Volucella pellucens). 6 g. forstørret. bb. Svingkøl¬ 
lerne. Til venstre en av disse sterkt forstørret. 
holde horizontal flu gt, men — efter et hop ut i luften — beskrev 
en bue nedad og endte med at bli liggende paa ryggen. 
Fænomenet minder sterkt om de kolbøtter, som aeroplanene 
desværre endnu altfor ofte er utsat for at slaa. Efter dr. Bel- 
lesmes teori skulde kolbøtten i det beskrevne tilfælde komme 
derav, at svingkøllerne ikke længer kan begrænse vingernes 
svingeomraade baktil, saa at altsaa omdreiningsaksen kommer 
til at ligge for langt tilbake, bakenfor tyngdepunktsvertikalen. 
Eorkroppen faar derfor overvegten. Han søkte derfor at bringe 
tyngdepunktet i den rigtige stilling til omdreiningsaksen ved 
at belaste bakkroppen og dette lykkedes ved at paalime et langt 
haar, hvis længde blev avkortet indtil bakkroppen ikke længer 
tok overbalansen. Det viste sig nu at insektet igjen blev flyve- 
dygtig. 
