77 
Det sekundær© minimums størrelse, i forhold til hovedfor- 
mørkelsen avhænger av forholdet, mellem komponentenes lys- 
styrke. Er den ene helt mørk, vil det sekundære minimum 
være umerkelig, er begge kloder derimot like lyssterke vil begge 
minima være av samme dybde. Mellem disse to ytterligheter er 
alle forhold mulige. 
Fig. 10. Algols lyskurve. 
Det sekundære minimum er tydelig synlig mellem de to hovedminima. 
Fig. 11. U Yulpeculae. 
£ G-eminorumtype. 
Den næste underklasse av de kortperio diske, de saakaldte 
Geminider efter "C (zeta) Geminorum, forandrer sit lys uavbrudt 
og symmetrisk (fig. 11). De er sandsynligvis alle spektro- 
skopiske dobbeltstj erner; men ved nogen av dem ialfald er ikke 
variationen begrundet i nogen formørkelse. Kun fa.a, av dean 
er endnu spektroskopisk undersøkt. Bélopolsky og Campbell 
fandt i 1898 ganske uavhængig av hinanden, at "C Geminorum 
var et spektroskopisk stjernepar, som revolverte omkring hin- 
anden, og at deres omløpstider nøiagtig svarte til lysforandrin- 
gens periode. Den ene komponent er usynlig, men stjernens 
