119 
Brødfrugttræet. 
(Ved M. B) 
E r ø d f r u g 11 r ø&.© t (Artocarpus i n c i.s a) hører til 
samme naturlige plantefamilie som morbærtrøget og figentræet. 
Det kan na,a en høide av 18 m. og stammen kan ha et gjennem- 
snit av 50 cm. Den store, vakre og løvrike krone skygger over 
hytterne overalt paa Polynesiens øer, hvor træet er plantet 
næsten allesteds, hvor mennesker bor. Bladene kan bli optil 
1 m. lange og 1 / 2 m. brede. De er læderagtige, eggformede, 
fjærdelte eller fjærlappede, indskaarne i 3—9 spidse lapper 
(derav artsnavnet: incisa). Paa de yngste kvister er bladene 
ofte belrandede eller paa de litt ældre grener bare 2—3 lappedé. 
Bladene er mørkegrønne paa oversiden, hvor de er gjennem- 
vævet av et net a,v gulagtige nerver. Paa oversiden er de 
næsten ganske glatte, mens de paa undersiden er ru og blegere 
grønne. Bladstilken er kort og tyk og bibladene er store, uld- 
agtige, snart visnende og avfaldende. Naar bladene visner, 
skifter de farve, fra mørkt grønne til ildrøde. De er ofte i den 
ene ende endnu vakkert grønne, mens midten er guldgul og den 
anden ende straaler i purpur og skarlagen. Det er en herlig 
farvepragt. 
Brødfrugttræets blomster er enkjønnet. Pi anb 1 o rasterne 
har bare e n støvbærer og sitter i lange kolbef orm eide eller 
raklelignende blomsterstan.de. Hunblomstene sitter dypt. ned- 
sænket i en kort kolbestilk, saa at man under blomstringen bare 
ser den øverste top av dem rake frem. Efter avblomstringen 
vokser hunblomstenes kjøtfulde blade sammen med blomster¬ 
standens akse til et stort legeme, der vokser sterkt og svulmer 
op til en eggformet, melonformet eller næsten kulerund frugt- 
stand., som ofte ganske mangler frø, men som er kjøtet og ut¬ 
vendig beklædt med en av smaa skjæl eller vorter dannet skal, 
som i fuldmoden tilstand tilsidst antar en gul farve. Disse frug- 
ter kan bli omkring 40 cm. lange og 24 cm. i tvermaal. Væg- 
ten kan gaa op til 2 kg. Plantens oprindelige hjemland er Syd- 
havsøerne og Ostindien (Sumatra, Java, Amboina, Molukkerne), 
men den findes nu neppe mere vildtvoksende, hvorimot den dyrkes 
mangesteds mellem vendecirklene fra Ceylon over øeroe i det 
indiske Arkipel til Kina, desuten ogsaa i Vestindien og Syd- 
amerika. 
