136 
Selv har jeg kun en eneste gang iagttat en saadan egglæg- 
ning. Det var i et rede av linerlen oppe paa Fløif j eldsskraa- 
ningen ved Bergen, og det blev i dette tilfælde avlagt av gjøke- 
hunnen, mens linerlen for et øieblik hadde forlatt redet. 
D'a dette rede laa ganske aapent paa en liten bergavsats, 
hadde jeg her anledning til, skjult av en tæt klungerbusk, der 
stod i omtrent 10 meters avstand, at iagtta den egglæggende 
hun meget nøie. 
Den sat —< saaledes som det oftere er skildret — med op- 
pustede strittende fjær og lukkede øine paa selve redet og lot 
sit egg falde ned mellem det allerede fuldlagte kuld av lin¬ 
erlens egg. 
Da jeg, umiddelbart efter at den hadde fjernet sig, ind- 
fandt mig, laa det midt mellem linerlens egne, let kj endelig ved 
sin størrelse, som dog ikke var meget betydeligere end de 
andres, og ved sin noget mørkere brune, i visse henseender fra 
linerleeggene avvikende tegning. 
At gjøken dog ofte, saaledes som ovenfor nævnt, lægger 
sit egg paa jorden for der efter at transportere det til sit bestem¬ 
melsessted er oftere blit iagttat. Den kj endte tyske ornitholog 
Liebe fortæller herom blandt andet følgende: 
„I aaret 1871 saa jeg paa et for iagttagelse fortræffelig sted, 
hvorledes en gjøkehun med strittende fjærklædning sat paa mar¬ 
ken i den stilling, der er karakteristisk for fuglene under deres 
egglægning. Kort efter saa jeg den rette sig og ta noget op 
fra marken, hvoretter den begav sig hen i en lav furubusk, 
hvori der viste sig at ligge et græssmutterede. Deri fandt jeg 
nu ved siden av de 3 sangeregg det ganske friske, emdnu varme 
gjøkeegg. 
Aabenbart hadde fuglen lagt sit egg paa jorden og derfra i 
sit neb transportert det til sanger-redet, som forøvrig senere 
viste sig at være blit forlatt av sin oprindelige eier. a 
Den likeledes tyske forfatter Bialdamus, der synes at ha 
været en meget flittig gjøkeiagttager — Brehm betegner ham 
som en av de bedste gjøkekjendere —i-, fortæller' følgende om et 
nok saa enestaaende tilfælde av egglægning. 
En dag, da han var i besøk hos den nederlandske overjæger- 
mester Verster i Noorddijk ved Leiden, fandt en jæger i en 
gaardsrende en efter hans mening syk og døende gjøkehun, som 
han fanget og bar ind i sin herres arbeidsværelse. 
