146 
Nyere forskninger over 
planternes kulsyreassimiiation. 
Av P. Boye. 
Kulstoffet i naturen er underkastet et stadig kredsløp. I 
luften findes det i form av kulsyre (00 2 ) og danner som saadan 
et av planternes aller vigtigstø næringsstoffer, idet disse optar 
kulsyren gjennem sine grønn© deler. I planternes indre sammien- 
arbøides den med det vand, der optages gjennem roden. Sur¬ 
stoffet avspaltes og kommer tilbake til luften igjen, mens kul- 
stoffet beholdes og danner med vand kulhydrater, f. eks. stivelse 
og sukkerarter. Na,ar planten dør, gaar dens stof i forraad- 
nelse, en langsom forbrændingsproces, hvorunder kullet bræn- 
der til kulsyre, der saaledes tilbakegives luften igjen. Dersom 
planten tjener et dyr til næring, undergaar kulstoffet i legemet 
likeledes en forbrændingsproces under respirationen og utaandes 
i luften i form av kulsyre, og saaledes er kredsløpet sluttet. 
Denne planternes opbyggen av organisk substans av de 
simple stoffer kulsyre og vand kaldes som bekjendt kulsyre- 
assimilationen. Den kan kun foregaa i lyset. I motsætning 
til aandedr ættet, der foregaar uavl adelig, stanser altsaa kulsyre- 
assimilationen om natten. Man har længe ment, at stivelse var 
det første produkt av denne proces. Ialfald ser man næsten 
bestandig at stivelseskorn i bladgrøntkornene optræder som det 
første synlige assimilationsprodukt. Overgangen fra kulsyre til 
stivelse kan uttrykkes meget simpelt gjennem følgende ligning: 
6 C0 2 + 5 H 2 0 — C 6 H 10 O' 5 (stivelsei) + & 0 2 . 
Fuldt saa simpelt som angit i denne ligning gaar det imid¬ 
lertid ikke. Ligningen angir desuten blot enderesultåtet av assi- 
milationsprocessen og siger intet om de forskjellige melleimpro- 
dukter, der kan danne sig paa veien fra kulsyre til stivelse. 
Hertil kommer desuten, at hos flere planter danner der sig over- 
hovedet ingen stivelse eller kun litet. Mange av vore tidligste 
vaarplanter, løkvekstene, f. eks. hyacinter og tulipaner, danner 
saaledes slet ingen stivelse i sine blader. Allikevel findes der 
en livlig utskillelse av surstof. Istedetfor stivelse dannes her 
med engang sukker, der straks kan anvendes, hvor det trænges. 
Det fremgaar herav, at stivelse ikke staar i noget direkte sann 
