149 
formaldehydet fra plantens ikkei grønne deler. Bladgrøntet 
spiller nemlig den vigtige rolle at ta brodden væk fra giften. 
Hvor ikke-grønne organer f. eks. røtter eller rothalsen kommer 
i berørelse med luften, optræder straks giftvirkningene. Ved¬ 
kommende plantedel brunes og dør efter kort tids forløp. Man 
har ogsaa gjort forsøk med at dyrke planter uten lys, hvorved 
de blir bleke uten bladgrønt. Utsættes de nu for en foi*maldehyd- 
atmosfære, saa gaar de tilgrunde under de almindelige forgift- 
ningssymptomer, mens en normal grøn plante ingen skade tar. 
Under saadanne ernæringsforsøk maa man derfor dække 
jorden med stanniol eller parafin for at beskytte røtterne. 
Ved disse forsøk med bønner kunde der indvendes, at for¬ 
maldehydet maaske blot virker som et pirringsmiddel, der paa- 
skynder stof vokslen. Bønnerne besidder jo i sine frøblader store 
mængder reservenæring. Derfor blev der ogsaa gjort forsøk 
med bønneplanter, hvor frøbladene blev bortskaaret, da plan¬ 
terne var 3 dager gamle. Disse blev senere dyrket paa, trø for¬ 
skjellige maater: i normal luft, i en klokke, paa hvis bund 
der var koncentrert kalilut, der absorberte kulsyrem, og ende¬ 
lig i kulsyrefri luft men med tilgang av formaldehyd. De 
„kulsyrefri a planter gik naturligvis snart tilgrunde, men de 
som kultivertes med formaldehyd trivtes like saa godt om 
ikke bedre end de som holdtes under normal kultur. Efter 
dette kan der jo ikke være tale om en blot og bar pirrende eller 
ansporende virkning. Formaldehydet optoke,s virkelig som 
næringsmiddel, og det viste sig ogsaa, at der dannedes rikelige 
mængder sukker, derimot litet stivelse. Formaldehydet virker 
altsaa hemmende paa stivelsedannelsen, og heri har man da 
ogsaa forklaringen paa formaldehydplanternes raske vekst, idet 
sukkeret ikke oplagres som stivelse, men direkte anvendes som 
bygningsmateriel. 
Man ser saaledes at Baeyers hypotese, der fra. først av kun 
var en fantastisk tanke av en genial forskeraand, ved alle disse 
eksperimentelle støttepunkter nu har faat en høi grad av sand- 
synlighet for sig. 
