155 
kappe og lægger s p er mato p hor en e der. Oftest er det den tredje 
arm til venstre eller til høirø fra munden, som er hectocotylisert. 
Meget interessant er den maate, paa hvilken vi er naadd 
til vor nuværende kundskap om hectocotylus. D el 1 e C h i a j e 
fandt aar 1825 i G-olfen ved Neapel et besynderlig væsen fast- 
klamret til en Argon a uta (dem blæksprut, som paa, grund 
av sit tynde skal kaldes „papirsnekken a ). Det hadde en ormlig- 
nende krop og var forsynet med to sug eska al er. . Den berømte 
forsker trodde han hadde at gjøre med em snylter og kaldte 
dyret Trichocephalus. 
Nogen aar senere undersøkte den store Cuv/ier et lig¬ 
nende dyr; ogsaa ham trodde det var em parasitisk orm som ham 
kaldte „H ectocotylu s“, da han ikke kjendte Dellø Chiajes 
beskrivelse. Trods nøiagtig undersøkelse kunde Cuvier ikke 
gi sikker oplysning om ,,ormen a s indre bygning. Kol liker, 
som i Messina undersøkte mange eksemplarer, mente at finde, 
at den hadde ikke bare en tarm men ogsaa nervesystem og 
blodkar ; han betegnet den dog straks som hannen av en blæk- 
sprutart. Han kom til denne dristige paastamd ved den iagt,- 
tagelse, at han blandt flere hundrede eksemplarer av A r go- 
nauta ikke hadde fundet en eneste han; paa den anden side 
hadde dog „H ectocotylu s“ stor likhet med visse organer 
hos A r g o n a u t, a , isiærdeteshet i sugeskaaiems bygning og 
musklenes gruppering. Men denne betragtning var dog for ny 
og for underlig. Man kunde ikke saa hurtig vænne sig til den 
tanke at den ormagtige, muligens organløise H ete tocotylus 
skulde være hannen av den høit organiserte Argonaut a, ut¬ 
styrt med det sirlige porcelæmsskal og 8 fangarmer. 
Det var endelig V erany, grundlæggeren av det natur- 
videnskabelige museum i Nizza, som først iagttok „Hectoco- 
t y 1 u s’“ utvikling. Han fandt, at der hos en blæksprut hadde 
dannet sig en blære, der hvor en av armene skulde sitte, og at 
ut av denne blære kom det ormagtige dyr som til da var 
beskrevet som T 1 r i c h o c e p h a 1 u s eller Hectocotylus. 
Heinrich Muller fandt endelig ogsaa hannen av Argo- 
nauta som Kolliker forgjævøs hadde søkt. 
Hectocotylus viser os, at kjønslivet er den faktor i dyre¬ 
livet som virker mest nyskapende. De nødvendige organer til 
artens opretholdelse blir bygget paa den mest hensigtsmæssige 
