182 
vecl fremstillingen av koks av stenkul. I de kjøleforlag, hvori 
tjæren avsatt© sig, pleiet nemlig arbeiderne ,at kitte ind jernrør 
og naar det blev mørkt antændte de den gais:, som strøm,met 
ut av dis.se. En reigelmæssig fremstilling og anvendelse 1 a,v sten- 
kulsgas til belysning skyldes dog først Mur do ch, som i 1792 
oplyst© sit hus og sit verksted i Redruth i Cornwall med: saa- 
dan gas, likesom han var den første, siom 10' a,ar senere anvendte 
den til belysning i det store, nemlig i W a 11 s maskinfabrik 
i nærheten av Birmingham. I de følgende 10 a,ar fik den 
almindelig anvendelse i fabrikker o. lign., men først da, Londons 
gater i 1812 blev oplyst med gas begyndte den at bli anvendt 
i det almindelige liv. England gik i spidsen og efterhaanden 
kom, det øvrige Europa eiter. I 1824 blev gasbelysming indført 
i Hannover, i 1848 i Kristiania og ved denne tid var næsten 
alle byer i Storbritanien og en mængde byer i det øvrige Eiu- 
ropa, oplyst med gas. 
Stenkulsgassens betydning for den kemiske industri ligger 
imidlertid hovedsagelig i d© samtidig erholdte biprodukter, især 
da stenkulstjæren, hvorav man efterhaanden erholdt store mæ-ng- 
der, som man til at begynde med ikke hadde no gen videre løn- 
som anvendelsiø for, indtil man fra midten av det 19de aar- 
hundrede lærtei at omdanne destillationsproduktene av den 
svarte tjære til pragtfulde f arvestoff er hovedsagelig ved hjælp 
av svovelsyre, klor 1 og „ka,ustisk soda a (o : ætsnatron). 
I slutningen av 18'20-a,arene begyndte man at nyttiggjøre 
sig de store leier av salpeter, som findies langs Sydamerikas 
vestkyst, især miellem. 19° og 24° s. br., i begyndelsen for derav 
at tilvirke salpetersyre og krudt; salpetersyren fik man ved at 
destillere salpeter med svovelsyre. Men salpeterutvindingen 
antok først store dimensioner efter midten av det 19de aar- 
.hundrede, da Liebig hadde, git, støtet til den senere saa, stor¬ 
artede kunstgjødningsindustri og efter at salpetersyren var blit 
et vigtig hjælpestof i tjærefarve- og sprængstofindustrien. 
Det var den samme Justus v. Liebig (1803—1873) 
som har fortjenesten av at ha grundlagt den moderne metodiske 
laboratorieundervisning. De laboratorier som før 
hans tid fandtesi ved universitetene var væisemtlig beregnet paa 
lærernes forelæsningsforsøk ; enkelte av disse som B e r z e 1 i u s 
i Stockholm, Yauquelin i Paris og T'homson i Glasgow 
