184 
materiale art bygge paa end Dalten hadde hat et haLvt aar- 
hundrede tidligere og herav hadde englænderen F r ank land 
allerede i 1852 kunnet slutte, at hvert atom var istand til at holde 
fast — binde — et bestemt an tal av andre atomer. Han kaldte 
dette for atomenes valens eller værdi. Men ved sine under¬ 
søkelser over sumpgas (metan) kunde Ke.ku.lé i 1858 fastslaa 
at kul stoffet var fireværdig i forhold til vandstof, og hvis man 
betegner valensen med bindestreker — som maa opfattes som 
kraftlinjer — saa kunde metanets „strukturf ormel “ skrives 
H 
I 
H-C-H 
H 
Videre paaviste Kekulé, at kulstofatomene kan forbinde 
sig indbyrdes under gjensidig utjevning av en del av deres 
bindingsevne: 
H H H H H 
I I ! | | 
H-C-C-H, H-C- -C-C-H o. s. v. 
II III 
H H H H H 
og man faar saakaldte „aapne kjeder“ . Et saadant s amm en - 
sat stof er f. eks. Hexan, som forekommer i den almindelige 
bemzin og som har følgende strukturformel: 
H H H H H H 
I I I I I I 
H-C-C-C-C-C-C-H 
I I I I I I 
H H H H H H 
Bevæbnet med denne teori, om det fireværdigø kul stof, søkte 
Kekulé at inddele de organiske! stoffer efter deres egenskaper i 
grupper, hvorav man hovedsagelig kan skjelne mellem, 2 for¬ 
skjellige: Saadanne som let reagerer med (o: forandres av) audre 
stoffer, og saadanne som vanskelig eller slet ikke forandres. 
Som en type paa de sidstnævnte vi stie det av jordolje erholdte 
benzin sig at være og som en type paa de førstnævnte benzol, 
som man faar ved destillation av stenkulstjære. 
Ryster man benzin med kemikalier forandres det ikke. 
Bringer man derimot benzol i berøring med svovelsyre 1 , salpeter¬ 
syre eller visse andre uorganiske stoffer, saa danner der sig med 
største lethet en række karakteristiske stoffer som nitrobenzol 
og derav igjen anilin eller benzolsulfonsyre og derav karbol- 
syre og mangfoldige andre. 
