201 
miocæn forsvandt, andre holdt sig endnu en tid og nye kom, til, 
blandt disse mange hjortearter, elefanten, hesten, bøflen o. fl. a. 
I plioeæntidens slutning var Europas temperatur antagelig 
noget nær som i vore dage, eller laa muligens litt over den nu¬ 
værende middel. Evig sne og is hadde begyndt at samle sig 
paa flere steder i vore fjeld. Temperatursynkningen fortsatte 
Fig. 6. Indlandsisens utbredelse i Europa under istidens maksimum 
(efter De Geer). 
i pleistocæntidens første del, den saakaldte istid eller d i 1 u- 
vium. Snei- og isbræene i vore fjeld vokste og bredte sig 
utover til alle kanter, indtil Nordeuropa tilslut laa dækket av 
en sammenhængende indlandsis, som fra den Skandinaviske 
halvø bredte sig utover Finland, store dele av Rusland, Dan¬ 
mark, Nordtyskland, Holland og størsteparten av de Britiske 
Øer. Ogsaa Pyremæernes, Balkanfj eldenes og Alperneis isbræer 
vokste; de sidste skjøt sig sydover til de italienske sjøer, nord¬ 
over til de bayerske (sml. fig. 6). 
