228 
Schipkafragmenbet stammer sandsynligvis som det andet 
fund fra Ø s t eur op a, nemlig Krapinafundet, fra den store inter - 
glacialtid. Det samme er sandsynligvis ogsaa tilfældei med 
den ved Taubach i nærheten av Weimar sammen med knokler 
av Elephas antiquus og Bliinoceros Mercki i 1892 fundne melke¬ 
molar av et ca, 9 aar gammelt barn. Denne tand frembyr karak¬ 
teristiske forskjelligheter fra de nulevende menneskers tænder 
i sin bygning, og maa sandsynligvis likesom de ovenfor nævnte 
knokler henføres 1 til de fossile rester av Neandertalmennesket. 
Gibraltarfundet. Tilslut skal ogsaa kort omtales et 
kranium, hvis alder vistnok ikke sikkert kj endes, men. som dog 
efter hele sin karakter maa henføres til Neandertaltypen, det 
saakaldte Gibraltarkranium. Dette blev f undet i en fjeldkløft 
under sprængning ved Gibraltarklippens nordpynt i aaret 1848, 
altsaa 8 aar før Neandertalfundet gjordes. Kraniet, som blev 
ført til England i 1862 og første gang blev offentlig utstillet ved 
antropologkongressen i Norwich 1868, opbevares nu i College of 3 
Surgeons’ samling og er nylig underkastet en indgaaende under¬ 
søkelse av engelékmanden Sollas (1907). Som billederne 
(fig. 19) viser, gjenfinder vi paa dette kranium den samme lang¬ 
strakte, lave hjernekassei som vi har lært at kj ende hos Neander- 
talracens øvrige repræsentanter, likeledes, de sterke øienbryns- 
buer, den brede næseaapning og de mægtige øienhuler. Som 
en nøiagtig maaling av skallen viser, er pandepartiet. dog her 
ikke fuldt saa lavt hvælvet som paa Neandertal- og Spykra- 
nierne. Mens bregmiavinklen, som vi saa, hos disse var hen¬ 
holdsvis 44, 46 og 47°, er den paa Gibraltar skallen 50°. I visse 
andre henseender frembyr imidlertid denne skalle efter den 
fremragende skotske antropolog K e i t h s mening saa primitive 
karakterer at den maa betegnes som „præneandertal a , og Gi- 
braltarmennesket saaledes stilles mellem Pitheanthropus og Nø- 
andertalmenn esket. 
De ovenfor omtalte fund av fossile menneskeknokler fra 
diluvialtidens første og midtre ' avsn.it lærer os at der i Syd- 
og Mellemeuropa, fra Belgien og Frankrike i vest til Mahren og 
Kroatien i øst, under istiden levet en menneskerace eller men¬ 
neskeart, som ved en række morfologiske karakterer adskilte 
