240 
sescentra og arternes 1 u tbredelsesfeilt i Sverige er saavidt lave, 
at die miaa kunne overskrides av dem ogsaa i nutiden. Der 
er overhovedet neppe naget, som nøder os til at anta, at de ,sub- 
arktiske arters indvandring er foregaat utelukkende i den 
periode, da det arktiske klima var avløst av et noget mildere; 
da kom vistnok hovedstyrken, men der har ogsaa været etter¬ 
nølere. 1 ) Specielt for de store Splachnum-arters vedkommende 
er deti indlysende, at de først i en forholdsvis sen tid er kom¬ 
met ind i landet; de vokser nemlig kun paa ekskrementer av 
kjør, og kan derfor ikke ha eksistert her, før der blev fædrift. 
Disse etternøleres sukcessive utbredelse foregaar vistnok den 
dag idag. 
Av saadanne østlige arter med spredd forekomst har vi ial- 
fald et snes, vistnok adskillig flere; bland,t de mere typiske av 
dem skal jeg foruten Dicranum elatum, Splachnum rubrum og 
Anisothecium humile nævne Sphagnum Wulfianum, Dicranum 
fragilifolium, Splachnum luteum, Meesea longiseta, Helodium 
lanatum og Hypnum trifarium. 
Et andet element i vor 1 flora er det a r k t i s k - a 1 p' i n e. 
De herhem hørende moser forholder sig i alt væsentlig som de 
arktisk-alpine karplanter. De holder sig til de arktiske regioner 
og til høifjeldene, og da høifjeldspartierne er skilt fra hverandre 
ved større og mindre lavere mellemrum, saa kommer de til at 
vise større og mindre sprang i sin utbredelse!. Av vore arktiske 
moser er endel cirkumpolare, andre er samtidig alpinei. Men 
der er ogsaa en liten gruppe arktiske løvmoser, som ikke i 
Norge forekommer paa høifj eldene, men som man først i Mellem- 
europa gjenfinder som alpine, saaledes Didymodon rufusi, Des- 
matodon cernuus, Pseudoleiskea plicata, Grimmia plagiopodia, 
Orthotrichum abbreviatum. Disse forekommer hos os næsten 
kun nordenfor polarcirkelen; av Pseudoleskea plicata har jeg 
dog set nogen faa straa fra Dovrefjeld, og Desmatodon cernuus 
forekommer et par steder ved Trondhjemsfjorden paa kalkholdige 
skiferbjerg. At disse arter mangler paa vore høifj elde, kan 
b Om vaudforbindelsen mellem Det hvite hav og Kattegat (Yoldia- 
havet, Ancylus-sjøen, Litorina-havet) kan ha hidrat. til at sinke disse 
arters indmarscli paa den skandinaviske halvø, er et spørsmaal, som jeg 
lar staa aapent. 
