Træk av vore libellearters liv. 
Av 0. J. Lie-Pettersen. 
Det er faa av vart lands insekter, om hvilke det kan siges, 
at de til en vis grad er medvirkende til at gi et landskap dets 
karakterpræg. Dette er dog tilfældet med vore libellearter eller 
vandjomfruer, i ethvert fald med de større arter av denne insekt¬ 
gruppe. 
Sta ar vi en solvarm sommerdag ved bredden av et fersk- 
vand eller et tjern, hvis bredder er omkranset med siv eller rør- 
bevoksninger vil vi vanskelig kunne undgaa at faa ogsaa. disse 
store prægtige insekter med i billedet. Plaa sine store klare 
hindeagtige vinger glider de henover det blanke vandspeiil eller 
over sivskogens topper, snart med rolig seilende flugt, snart med 
rappe sving, mens solen glitrer i de blanke iriserende vinge- 
flater. Snart ser vi dem staa stille i luften med vibrerende vin¬ 
ger som' en speidende falk, for i næstø øieblik at slaa ned over 
sit bytte, en intet anende flue, for derefter at styre sin flugt 
henimot randen av sivbeltet og slaa sig ned paa en av de høie 
sivstængler, hvorfra deres bredt utslaaede vingepar skinner som 
glitrende sølv imot os. 
Libellerne er i virkeligheten i imsektverdenen, hvad høkene 
og falkene er inden fugleverdenen. De er altsaa egte rovdyr, 
der lever av at jage og fortære andre svakere insektarter, og 
dereis jagt drives; væsentlig paa samme maate som rovfuglenes, 
idet de likesom disse oftest opsporer og griper sit bytte i luften 
for deretter at. fortære det, naar de. har sat. sig til ro paa et sik¬ 
kert sted. 
Til denne levevis er de ogsaa fortrinlig utrustet. Flugten 
er baade rask, smidig og utholdende, og deres sanser er likeledes 
fortrinlig utviklet. Dette gjælder dog i særlig grad om; de 
større arter, mens. dø srnaa oftest pragtfuldt farvede; agrionidér, 
„vandpikerne a , er betydelig trægere og mindre utholdende 
flyvere. 
