267 
Vandhovens evjemasser ©r nu blit ganskei godt avfiltrert, 
og en myldrende mængde larver av forskjellige vandinsekter har 
faat tid til at krype frem og forsøker at undvikø, hvorfor vi 
maa være paa vor post, om vi skal kunne tilvareta et tilstræk- 
kelig antal av dem vi ønsker at medbringe. Særlig talrike er 
et par arter av døgnfluelarver, hvorav vi i et særlig glas op- 
plukker saa mange som bare mulig, da disse dyr nemlig, som vi 
senere skal se, er en meget yndet næring for vor© libellelarver. 
Men ogsaa av libellelarver er der ikke saa 
faa. Foruten de foran beskrevne Aesclma-1 arver 
ser vi adskillige eksemplarer av en mindre og 
slankere bygget art, som ved nærmere betragtning 
viser sig at være larven til en av de tidligere 
omtalte vandpiker (agrionider). Da disse jages og 
fortæres av de større arter anbringer vi dem helst 
paa et særskilt glas, mens de ganske anderledes 
formede, brede og flattrykte Libellula-larver, som Fig. 5. Agrion 
vi likeledes linder i hoven, godt kan opbevares P uella - ( Bfter 
paa samme glas som Aeschna-larverne. R ' Tttmpel) ' 
Hos Agrionlarvernei, hvis utseende bedst fremgaar av fig. 5, 
har fangemasken kun et par gripehaker og aanddngsorganet be- 
staar her av tre bladlignende saakaldte trachégj æller, der tillike 
staar i bevægelsens tjeneste, idet de samtidig fungerer som 
svømmeredskap. 
Trachégj ællerne, som er et hos v an din sekt erne temmelig 
almindelig forekommende aandedrætsorgan, har sit navn derav, 
at de er tæt gjennemspundet av et net av aanderørsgrener 1 (tra- 
chéer), hvis grovere forgreninger i høi grad minder om, nerve- 
forgreningen i et blad. De fineste forgreninger er omgit av 
den f arveløse kropsvæske som i disse gj æller undergaar en lig¬ 
nende rensning og f ornyelse som blodet hos de med egte gj æller 
utstyrte høiere dyreformer. 
Hos de i bundslammet levende platbuk- (Libellula-) arter, 
hvis fangemaske likesom agrionidernes kun har et par gripe¬ 
haker, Under vi en av to sideklapper sammensat hjelm,, der 
ganske skjuler munden under hvilen. Aandingsorganerne er 
her som hos Aeschna tarmgj æller, og dissei larver avviker i de 
almindelige bygningstræk ikke væsentlig fra Aeschna-typen, 
naar undtages, at kropsformen som allerede nævnt er betydelig 
bredere og mere sammentrykt ovenfra. 
