281 
hjælp, og andre transportmidler kommer ikke i betragtning. 
De kan med andre ord ikke være kommet over Nordsjøen under 
geografiske forhold som de nuværende. Helt anderlede® stiller 
saken sig imidlertid, hvis man gaar ut fra, at der i en tidligere 
periode har eksistert en landforbindelse mellem de britiske øer 
og vor vestkyst; i det tilfælde er det ikke længer vanskelig at 
forstaa sammenhængen mellem disse planters optræden paa Vest¬ 
landet og i Storbritannien; da kan man nemlig gaa ut fra, at. 
de er vandret fra det enei av disse utbredelsesfelter til det andet 
paa den maate, som er den sedvanlige for løvmoserne, nemlig 
ved en jevn og langsom fremrykning uten store sprang. Ved 
denne antagelse tilfredsstilles ogsaa- fordringen om en indskrænk- 
ning i indvandringens varighet; vi har nemlig da em begræns- 
ning opad til det tidspunkt, da klimatet tillot disse arter at begi 
sig paa vandring, og nedad til det tidspunkt, da landforbindelsen 
blev avbrutt. Fra bryologisk standpunkt maa, det derfor fast¬ 
holdes, at antagelsen av en saadam landbro er en nødvendig for- 
utsæhning for forklaringen av den overensstemmelse, som finder 
sted mellem løvmosfloraen paa Vestlandet og de britiske øer. 
Jeg har hittil gaat ut fra, at de vestlige arter, som det her 
gjælder, er in d van dr et til Norge, og dette er uten tvil 
ogsaa tilfældet for det overveiende flertals vedkommende. Men 
der maa dog gjøres en undtagelse for to av dem, som med større 
sandsynlighet maa anses for at være oprindelig norske. Den 
ene er Andreæa al pina, som jeg nylig nævnte. Allerede ved 
sin utbredelsei helt til Tromsø viser den en mere nordisk karakter 
end de fleste øvrige i denne gruppe, og hertil kommer, at den 
slegt, hvortil den hører, har et differentieringscentrum paa den 
skandinaviske halvø, som huser flere av dens arter end nogen 
anden del av E!uropa;dens nærmeste slegtninger, A. Thedenii og 
A. Hartmanii, er endogsaa endemiske i Skandinavien. Lignende 
betragtninger kan gjøres gjældende for Dhacomitrium ellipticum, 
hvis utbredelse ogsaa gaar utenfor Ilex-regionen, idet den er 
fundet saa langt nord som paa Namdalskysten, og som i sin 
organisation viser tilpasning til et barskere klima. Oml disse 
arter er opstaat i Norge eller indvamdret, er imidlertid uten be¬ 
tydning for spørsmaalet om forbindelseslinjen mellem de to flora- 
omraader; vi maa i ethvert tilfælde anta, at de løvmoser, som 
utgjør vor atlantiske gruppe, som altsaa forekommer uteluk- 
