287 
De røde blodlegemers størrelse. A. Magnan har maalt 
de røde blodlegemer hos talrike dyrearter og fundert at i mange 
tilfælde er de omtrent like store, ca. 13.8 |x lange og 6.5 [x 
brede. Visse store rovfuglearter har større blodlegemer, f. eks. 
gribben (Gyps fulvus), hos hvem de er 17.7 [jl lange og 8 [x 
brede, men det ser ut til at der ikke. er nogeti bestemt indbyrdes. 
forhold mellem fuglens og blodlegemernes størrelse. Hos en glente 
(Milvus ictinus) og hos grønfinken kunde blodlegemerne hos. 
samme individer variere mellem 13.3 jx og 15.5 (jl. Idetheletat 
er hos fuglene størrelsen mindre regelbundet end hos pattedyrene, 
hvor f. eks. elefantens blodlegemer er 9.5 jx i diameter, menne¬ 
skets 7.5 [jl, hundens 7 [x. hestens 6.5 [x og oksens 5.5 ;x. 
(Journal of the Royal Microscopical Society). 
Farve8kifte hos en træfrosk. E. G. Boulenger har nylig 
beskrevet en ny træfrosk fra Trinidad, Hyla Gaughi, og 
skildret hvor hurtig den skifter farve; i denne henseende findes 
der sandsynligvis ikke noget sidestykke til den i hele paddernes 
gruppe. Et og sammei individ kan paa rygsiden skifte. fra 
mørkebrunt, rødbrunt eller gult til en meget blek graahvit farve. 
Naar dyrene blir skræmt faar de fleste en sterk citrongul farve. 
Et eksemplar var mørkebrunt paa den forreste del av kroppen 
og graahvitt paa bakdelen; et andet var brunt paa den høire del 
av kroppen, graahvitt paa den venstre. Striper paa tvers fore¬ 
kommer ogsaa. I de zoologiske haver sitter den om, dagen 
ganske stille paa et blad. Skjønt denne art i det høieste blir 
ca. 22 mm. lang, kan den gjøre indtil 6 fot høie hop. 
(Proc. Zool. Soc. 1911). 
Bakterier i frossen jord. H. J. Conn har redegjort for en 
række undersøkelser over antallet av bakterier i frossen jord. 
Vinterens bakterieflora viste sig at være i væsentlig grad for¬ 
skjellig fra sommerens. I de fleste tilfælder stanser bakteriernes 
vekst, naar temperaturen nærmer sig frysepunktet, men visse 
bakterier kan dyrkes ved meget lav temperatur, ja enddia i is. 
Nedgang i temperaturen hemmer veksten for sommerens bak¬ 
terier, men bidrar til at drive frem vinterens. 
(Gemtralbl. fur Bakteriologie). 
Nye undersøkelser over kjevhændthet. En amerikansk 
forsker, H. EL Jordan, har undersøkt 78 slegter, hvor der fore¬ 
kommer kjevhændthet, og har i det hele hat til sin raadighet. 
et materiale av næsten 3000 kjevhændie individer. Han er 
kommen til samme resultat som Wilson, at kjevhændthet er for- 
fundet med en kraftigere utvikling (baade hvad omfang og vegt 
ang a ar) av den høiere halvpart av hjernen. Han uttaler sig 
mot Goulds opfatning, at bruken av høire haand skulde avhænge 
av, at det høire øie som regel er mere fuldkomment utviklet. 
Jordan mener at kjevhændthet er arvelig, men hvordan anser 
han endnu uklart. Den synes ikke at følge den Mendelske 
arvelighetslov. (American Breeders’ Magazine). 
