299 
malisk legeme, man kj ender, og som man mener ligger saa nær 
ind til geoiden som mulig. Dette har' man paa grundlag av flere 
utførte gradmaalinger fundet i en omdreiningsellipsoide med 
centrum i jordens tyngdepunkt, og aksen (ellipsens korte akse) 
falden de sammen med jordaksen. Denne omdreiningsellip¬ 
soide, for hvis store og lille halvakse man av gradmaalingene 
har utledet bestemte værdier, kaldes i geodæsien for j o r d- 
sfæroiden og til denne er * 1 det. at de trigonometriske) punk¬ 
ters beliggenhet henføres. 
Nu, Norge tiltraadte altsaa den mellemeuropæiske grad- 
maaling, som siden er gaat over til den faste institution, der 
benævnes den internationale jordmaaling. Og vort 
første bidrag var en triangelrække, den saakaldte gradmaa- 
lingsrække, som strækker sig mellern Fredrikshald og Lev¬ 
anger. Den observertes i aarene 1864—1883, og resultatet pu- 
blicertes i 6 hefter (tysk tekst), som utkom i aarene 1880 1 —1888. 
Det er paa denne gradmaalingsrække, at vor 
nyere triangulering er bygget. 
For gradmaalingen maaltes 2 basiser — en paa Ekeberg- 
aasen ved Kristiania og en paa eksercerpladsen Rindenleret nær 
Levanger. Fra disse 2 basiser førtes en triangelrække hen¬ 
holdsvis nordover og sydover. De møttes i den fælles side 
N æ. v ei r f j eld.— Spaatind (omtrent i høide med Lilleham¬ 
mer). Hvis alt hadde været feilfrit — hvad intet er i denne ver¬ 
den — skulde denne side, hvis længde er ca. 44 kilometer (4 mil), 
værei fundet like lang ved begge beregninger. Man fik en diffe 1 - 
rans paa ca. 4 decimeter — et resultat, som maa karakteriseres 
som tilfredsstillende, naar man tar ■ i betragtning de vanskelige 
forhold, hvorunder man i vort land maa arbeide, og de instru¬ 
menter, som paa den tid stod til raadighet. 
Ved basismaalingene opnaadde man, følgende resultat: 
Easis Egeberg, som er næsten 4 km. lang, maaltes 2 ganger med 
en differans av 0.273 millimeter og basis Rindenleret, der er 
ca. 3.5 km. lang, likeledes 2 ganger med differans 0.234 mm. 1 ). 
b Det har senere vist sig, at den for basiserne beregnede længde 
i meter maa forandres noget. De maaltes nemlig i to i ser, og omsæt- 
ningstallet fra toiser til meter har vist sig ikke at være ganske korrekt. 
Jeg tillater mig herom at henvise til min artikel: „Hvad er en meter“ 
i „Naturen“s februarhefte 1911. Forholdet har intet med nøiagtigheten 
at gjøre — blot man er opmerksom paa det. 
