313 
De enkelte stjerner eller stjernegrupper kan bevæge sig i mere 
eller mindre avvikende retninger, men i det store og hele hører 
efter Kapteyns opdagølse alle stjerner enten til den ene eller 
anden strøm. Disse to stjernestrømmer gjennemtrænger hver¬ 
andre gjensidig og gaar altssaa ikke side om side. 
Tilslut litt om stj erneverdenens bygning og om den rolle 
de Kapteyn^skei sitjernestrømmer kan tænkes at spille her. 
Som man vet danner melkeveien et belte, der strækker 
sig rundt hele himmelhvæl vingen omtrent i en storcirkel. Vort 
solsystem befinder sig altsaa omtrent ,i, midten av denne vældige 
ring. Melkeveien dannes jo av vældige, ff pphopninger av stjer¬ 
ner, der ofte staar saa tæt, at de næisten synes. at flyte sammen. 
Herschel tænkte sig vort melke veisystem eller vor stjerne- 
verden som et linseformet legeme i et, stj ernetomt rum. Vi 
skulde befinde os omtrent i midten av denne stj erne vrimmel. 
ISTaar man dia, ser i retning av linsens kant, vil øieit møte 
de fleiste stjerner, og som følge herav vil man ha de fleste 
stjerner i et belte rundt hele himmelkulen, et belte, der for¬ 
toner sig for ois som melkeveien. Ser man derimot i retning 
lo dr et mot linsens plan, vil ølet møte færre stjerner. I virke¬ 
ligheten staar i det store og hele stjernerne desto tættere, jo 
nærmere melkeveien man kommer. 
Dtenne hypotese virker tiltalende ved sin simpelhet. Den 
nyere ti ds opdagelser med, fotografiapparatet viser dog, at hypo¬ 
tesen maa modificeres. Fotografier av melkeveien viser nemlig, 
at fordelingen av stjernerne' der er temmelig ureigelmæssig. I 
den tætteste vrimmel viser der sig saaledes pludsetig aldeles 
stj er ne tomme sortei rum av mere. eller mindre uregelmæssig 
form, ofte i form av sorte kanaler, der snor sig gjennem stjerne- 
vrimmelen. Dette kan vanskelig forenes med Herschels hypo¬ 
tese om et linseformet stj ernesystem. Disse mørke aapninger 
i stjernevrimmelem maatte i saa fald opfattes som lange rørfor- 
mede aapninger eller kanaler, hvorigjenneui vi likesom ser tvers 
igjennem stj ernelegemet ut i det tomme rum utenfor. 
Naa-r man skal danne sig en forestilling om bygningen av 
vort univers, ligger det nær at se os om i verdlensrummet efter 
gjenstander, der kan siammenlignes med vor verden. Foruten 
stjerner møter vi nebuloser, nogen virkelig taakeformede eller 
gasartede, og andre de saakaldte spiralnebuloser, som, bestaar av 
