369 
I vore bræer har vi kjæmpemæssige beholdere av nedbøren, 
og ettersom utnyttelsen av vandkraften i vort land skrider frem, 
vil man sikkerlig ogsaa komme til at gjøre bruk av den energi 
som her er opsamlet. Foran de fleste av vore bræer er der 
dype daler, hvor man har let for at anlægge reguleringsbas- 
siner for de fra bræerne kommende vandmasser, saa de kan 
komme vort folk til nytte. 
Litt om stoffets delbarhet og molekylernes 
størrelse. 
Av P. Boye. 
Alt er relativt i denne verden. Vi mennesker tar som 
rimelig kan være os selv til maalestok for hvad som er stort og 
hvad som er smaat. Stort kalder vi f. eks. vort planetsystem og 
det endnu meget større melkeveisystem, men hvem vet, om der 
ikke er endnu et meget større rum, en meget større verden, hvori 
melkeveisystemet drukner likesom en draape i oceanet. 
Smaat kalder vi derimot det, som rører sig i molekylernes 
og atomernes rike, og hvem vet, om der ikke gis verdener inden- 
for molekylernes verden, der her forsvinder likesom vor jord i 
det uendelige verdensrum. Det rimelige er vel ogsaa, at uni¬ 
verset er uendekg baade opover og nedover. 
Delbarhet er jo en av stoffets mest fremtrædeinde eigen¬ 
skaper, men hvor er grænsen, hvis der overhodet er no gen 1 
Det aller minste fnug, som kan ses med det ubevæbnede øie 
er omtrent J /io mm - Med de bed ste mikroskoper vil man med 
ca. 900 ganges forstørrelse kunne se gjenstande av en størrelse 
paa 0.2 (ji. = T oVo f 11111 -? [J-fl = Too"åo"o"o mm 0- ^ an altsaa 
kunne se gjenstande, der er mindre end lysets bølgelængde, der 
henholdsvis for det røde og violette lys er 0.8 og 0.4 jx Øiets 
synsomraade oinspænder altsaa, ined en sammenligning hentet 
fra akustiken, en oktav, mens ørets lydomraade omspænder hele 
10 oktaver. 
Blir en gjenstand mindre end lysets halve bølgelængde, 
kan der i et mikroskop overhodet ikke opstaa noget synbart 
billede. Ved hjælp av den nyere saakaldte ultramikroskopi har 
