28 
bevist. Fremtidige undersøgelser maa kunne give flere data over de 
veie og maader, hvorpaa. vandringen foregaar, samt oplyse os om de 
fuldt kjønsmodne aals opholdssteder og vise os, hvorledes disse aals 
udseende er. 
At aalens gydepladse ligger etsteds i Atlanterhavets dyb, foruden 
i Middelhavet, er sikkert nok. 
Det er muligt at de ligger endnu sydligere end leptocephalernes 
omraade; men herom kan kun videre undersøgelse give oplysning. 
Da ingen har seet en kjønsmoden aal, er det umuligt at sige med 
sikkerhed, hvorledes aalens eg ser ud; men det er sandsynligt at den 
almdndelige aals eg og spæde larver er meget lig andre aalearters eg og 
Eig. 3. Eorparti af aal i langt fremskreden forplantningsdragt. (Efter Schmidt). 
larver, hvoraf nogle er kjendt og beskrevne. Det er saaledes sand¬ 
synligt at aalens eg er temmelig store (2—3 mm. i diameter) og at de 
er bathypelagiske, d. v. s. flyder i de clybere vandlag mellem over- 
fladen og bunden. Det er ligeledes sandsynligt, at aalen dør efter at 
have forplantet sig. 
Disse endnu uklare spørgsmaal kan dog kun fremtiden endelig 
løse, og om de end vil have sin store interesse, vil deres løsning dog 
kun i ringe grad kunne forandre det indblik i dyrets biologi som den 
nuværende kundskab giver. 
De sikre holdepunkter som det nuværende materiale byder, tegner 
for os et billede af stor interesse. Det er af stor værdi som eksempel 
paa fiskenes afhængighed af de fysikalske forholde. De viser os klart, 
hvorledes dette sydlige dyr, aalen, for at kunne forplante sig, trænger 
