38 
gj sangere knn havde anet, det fremtræder hos Darwin i fuldt færdig, 
afklarnet skikkelse. Hans „Origin of Species“ er fra første til sidste 
side et eneste langt, sammenhængende bevis for udviklingstankens rig- 
tighed. Og beviset er irettelagt med en saadan overbevisende strin- 
gents, at det inden naturforskernes kreds — og derfra i stadig videre 
kredse — nødvendig bar maattet fremkaide en fuldstændig strømkant- 
ring i opfatningen. 
Der er vel ingen anden af det 19de aarhundredes naturforskere, 
som ved sin virksomhed bar givet anledning til saa megen bitter strid 
som Darwin. Hans navn bar inden store leire virket som en samlende 
fane og inden andre som et udfordrende krigssignal. Nu ér kampen 
stilnet, og alle meningsberettigede er enige om, at der i naturen bar 
fundet sted en udvikling, hvorved bøierestaaende former er opstaaet af 
mindre fuldkomne. Men det skal der erindres om, at Darwin selv, aar- 
sagen til al denne strid, var en stille fredens mand, som levede sit 
rolige arbeidsliv paa sin ensomme landeiendom, uden at lade sig an- 
fegte af alt det opstyr som hans arbeider voldte ude i verden. Han 
advarede (i brev af 21de mai 1867) indtrængende Haeckel, udvik- 
lingslærens store forkjæmper i Tyskland, mod hans udfordrende skrive- 
maade. Han havde en af gjort uvilje mod at indlade sig i polemik 
og undlod — efter bvad han selv siger ifølge hans ven L y e 1 Y s 
raad — næsten altid at svare paa de mange angreb, som blev rettet 
mod ham. Der er vel faa videnskabsmænd, hvis navn saa ofte er ble- 
vet udskjældt, og som af det store publikum er blevet behandlet paa 
en saa uretfærdig maade som Darwin. Det gjør derfor et eget ind- 
tryk at læse, bvad han selv i nogle for hans børn bestemte optegnelser 
skriver om sine modstandere: „I have almost always been treated 
honestly by my reviewers, passing over those without scientific know- 
ledge as not worthy of notice. My views have often been grossly mis> 
represented, bitterly opposed and ridiculed, but tbis bas been gene- 
rally done, as I believe, in good faith. On the whole I do not doubt 
that my Works have been over and over again greatly overpraised.“ 
Kaster vi saa tilslut et tilbageblik paa udviklingslærens egen ud¬ 
vikling i de 50 aar, som er gaaet ben siden Darwin’s „0rigin a kom 
ud, da maa det erkjendes, at den nu er naaet et langt skridt videre. 
Mange punkter, som han ikke forstod, er nu fuldt opklarede; endnu 
flere problemer staar der tilbage at løse. De fleste nulevende natur¬ 
forskere vil vistnok være enige om, at han bar lagt for stor vegt 
